Справа № 347/1707/25 
Провадження № 22-ц/4808/1042/26 
Головуючий у 1 інстанції КНИЩУК Р. М. 
Суддя-доповідач Василишин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач): Василишин Л. В.,
суддів:     Баркова В. М., Максюти І. О., 
секретаря     Петріва Д.Б.
за участю представника позивача Васюти К.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скарг у представника ОСОБА_1 – адвоката Кірюшина Артема Андрійовича на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2026 року, ухвалене в складі судді Книщука Р. М. в місті Косові, у справіза позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2025 року представник ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
Позов мотивований тим, що 06 квітня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 уклали договір № 1928697, відповідно до умов якого сума позики складає 8050 грн, процентна ставка (базова, фіксована) – 1,99% та нараховується за кожен день користування позикою. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 
30 грудня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір № 30-12/2021, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за кредитним договором № 1928697.
10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за кредитним договором № 1928697.
Отже, ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 1928697.
Відповідач порушив умови кредитного договору, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 25 503,29 грн, з яких 8 029,73 грн – заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) та 17 202,08 грн – заборгованість за нарахованими процентами станом на дату відступлення права вимоги.
Оскільки відповідач у добровільному порядку заборгованість не погашає, позивач просив позов задовольнити, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати, у тому числі судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000 грн.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2026 року частково задоволено позов.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором № 1928697 від 06 квітня 2021 року в розмірі 25 503,29 грн, 2422,40 грн сплаченого судового збору та 3000 грн витрат на правову допомогу.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач належними та допустимими доказами підтвердив факт отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором, укладеним із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а також перехід права вимоги за цим договором спочатку до ТОВ «Вердикт Капітал», а надалі – до позивача. Суд також встановив, що відповідач не виконував умов кредитного договору, унаслідок чого утворилася заборгованість, розмір якої підтверджений належними доказами, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Водночас визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, суд виходив із критеріїв реальності та розумності таких витрат, врахував характер і складність справи, її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження як малозначної, а також невеликий обсяг матеріалів справи, у зв`язку з чим зменшив заявлений розмір витрат до 3000 грн.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційних скарг
Представник  ОСОБА_1 – адвокат Кірюшин А. А. на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що умовами спірного договору передбачено строк позики (строк дії договору) 30 днів, а отже, датою повернення позики є 06 травня 2021 року. Доказів пролонгації договору позивач не надав, відтак відсутні підстави вважати, що строк кредитування за договором було продовжено, а тому позикодавець не мав правових підстав для нарахування передбачених договором процентів після закінчення визначеного договором строку кредитування.
З огляду на це представник апелянта вважає, що вимога позивача про стягнення процентів за кредитним договором за період після 06 травня 2021 року не підлягає задоволенню. На його думку, сума процентів, яка підлягає стягненню, становить 9716,35 грн, а з урахуванням здійснених ОСОБА_1 платежів сума заборгованості за кредитним договором має становити 2419,68 грн.
Представник апелянта також наголошує, що посилання позивача на Правила надання грошових коштів у позику в частині пролонгації договору є необґрунтованим, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Правила були надані відповідачу, ознайомлення з ними та їх погодження відповідачем.
Враховуючи наведене, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги, стягнувши зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором № 1928697 від 06 квітня 2021 року в розмірі 2419,68 грн.
Позиція інших учасників справи
Керівник ТОВ «Коллект Центр» - Ткаченко М. М. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін.
Зазначає, що під час укладення кредитного договору відповідач підтвердив ознайомлення з Правилами надання грошових коштів у позику, розміщеними у загальному доступі, та погодився з їх положеннями. При цьому доказів того, що зазначені Правила змінювалися або що на момент укладення договору діяла інша їх редакція, матеріали справи не містять. Отже, сторонами було погоджено розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим їх нарахування у спірному випадку є правомірним, а визначений позивачем розмір заборгованості за процентами – обґрунтованим.
У судове засідання апелянт та його представник не з`явилися.
Представник позивача апеляційну скаргу не визнала, просила її відхилити як безпідставну.
Фактичні обставини справи
Встановлено, що 06.04.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір №1928697 згідно якого сума позики складає 8050 грн, процентна ставка (базова, фіксована) становить 1.99%.
Як зазначено в договорі, дата отримання кредиту- 06.04.2021 дата повернення кредиту- 06.05.2021.
Знижена процентна ставка 0,69%.
Процентна ставка за понадстрокове користування 2,7%.
Орієнтовна реальна процентна ставка 251,8%.
Орієнтовна загальна вартість позики 9716,35 грн.
В п.п.3-4.2 Договору також зазначено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок позики. Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він ознайомився на сайті банку з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Позичальник з моменту підписання Договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі, на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https//mycredit.ua/ru/documents-license (далі Правила). Їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення договору, а також зазначена у Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгаці) йому зрозумілі.
30.12.2021 було укладено договір № 30-12/2021 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1928697. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1928697. 
Відповідач порушив умови кредитного договору в зв`язку з чим його заборгованість становить 25 503,29 грн, з якої: 8029,73 грн - заборгованість за основним зобов`язанням за тілом кредиту, 17202,08грн – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
За змістом статті 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Фіксована відсоткова ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої відсоткової ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму, відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідо із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Укладаючи Кредитний договір, відповідач вчинив дії, передбачені статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», та підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Тобто, кредитний договір між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем був укладений, що не заперечує останній. Також відповідач не заперечує факту заборгованості за тілом кредиту. Однак, звертаючись до суду із позовом, банк, окрім тіла кредиту просив стягнути з відповідача також заборгованість за відсотками.
Даючи оцінку правомірності їх нарахування, з огляду на доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в цій частині не погоджується з висновками суду з наступних причин. 
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги банку, виходив із того, що розмір відсотків за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування був визначений договором, з яким відповідач погодився. Крім того, відповідач вносив проплати та часково погашав кредит, будь-яких зауважень щодо нарахованої заборгованості від нього до суду не надходило. 
Разом з тим, як вбачається зі змісту самого договору, ним визначено, що сума позики становить 8 050 грн, базова фіксована процентна ставка – 1,99 %, дата отримання кредиту – 06.04.2021, дата його повернення – 06.05.2021, знижена процентна ставка – 0,69 %, процентна ставка за понадстрокове користування – 2,7 %, орієнтовна реальна процентна ставка – 251,8 %, а орієнтовна загальна вартість позики – 9 716,35 грн.
Таким чином, його умовами передбачено строк позики (строк дії договору) 30 днів, а отже, датою повернення позики є 06 травня 2021 року. Доказів пролонгації договору позивач не надав, відтак відсутні підстави вважати, що строк кредитування за договором було продовжено, а тому позикодавець не мав правових підстав для нарахування передбачених договором процентів після закінчення визначеного договором строку кредитування.
Посилання цього приводу представника позивача на Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license (далі – Правила), якими визначено умови щодо порядку пролонгації договору, нарахування та застосування процентів, а також зарахування платежів, не заслуговують на увагу, оскільки вони не підписані відповідачем-позичальником.
Так, матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Правиланадання грошових коштів у позику, у тому числі, на умовах фінансового кредиту розумів відповідач, ознайомився і погодився з ним, підписуючи кредитний договір.
За відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Правила надання грошових коштів, відсутність у договорі домовленості сторін про порядок пролонгації договору, порядок сплати відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
До спірних правовідносин не можуть бути застосовані й правила частини першої статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання, оскільки Правила, що розміщені на сайті позивача неодноразово могли змінюватися самим банком з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви копію Правил у будь-якій редакції, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Вказане узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року.
Зазначення у договорі, що їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та вказана у Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгаці) йому зрозумілі, не спростовує цього факту.
Щодо розміру процентів, то сам договір містить лише види процентних ставок, однак порядок та умови їх застосування в договорі не визначено. Отже, враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 30 днів та відсутність доказів щодо пролонгації договору, то сума відсотків в межах цього строку за ставкою 0,69 % повинна складати 1666,35 грн. Процентна ставка 0,69 % в даному випадку обґрунтовано підлягає застосуванню, оскільки визначена як стартова в розрахунку заборгованості. Відтак суд погоджується з розрахунком апелянта, що з врахуванням сплачених коштів відповідачем 7296,67 грн та суми нарахованих процентів – 1666,35 грн, недоплачена сума складатиме 2419,68 грн.
Таким чином, банком не доведено правомірності нарахування процентів після закінчення строку кредитування, тобто після 06.05.2021 року, а тому доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що у суду були відсутні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Враховуючи викладене, колегія суддів уважає за необхідне задовольнити вимоги апеляційної скарги, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» задоволити частково.
Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Кірюшина Артема Андрійовича задоволити.
Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2026 року скасувати та ухвалити нове рішення.
ПозовТовариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06.04.2021 року за № 1928697 задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитом в сумі 2419,68 грн.
В решті позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 17 вересня 2026 року.

Суддя-доповідач:        Л. В. Василишин 
Судді:  В. М. Барков
І. О. Максюта