Справа № 750/6071/26
Номер провадження 2/749/591/26 

Р І Ш Е Н Н Я  
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

14 вересня 2026 року Сновський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді Чигвінцева М.С.
за участю секретаря Михалевич М.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Сновськ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №750/6071/26 за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :
Позивач через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 1403-8249 від 02.06.2024 р. у розмірі 5 000,00 грн та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 662,40 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02.06.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (credos.com.ua) в електронній формі, з використанням одноразового ідентифікатора «А2505», було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1403-8249, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит на наступних умовах: сума кредиту - 1 000,00 грн; строк кредитування - 365 днів (з 02.06.2024 р. по 01.06.2025 р.); базовий період - 14 днів; знижена процентна ставка - 1,45 % в день; комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту. Позивач свої зобов`язання виконав, перерахував кредитні кошти відповідачу на картковий рахунок через платіжну систему LiqPay. Відповідач зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати нарахованих платежів належним чином не виконав, у зв`язку з чим, за розрахунком позивача, станом на 13.04.2026 року загальний розмір заборгованості відповідача становив 6 442,50 грн, з яких: 1 000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом (нарахована за весь строк кредитування за ставкою 1,45 % в день з розрахунку 1 000,00 грн х 1,45 % х 365 днів), 150,00 грн - заборгованість за комісією за видачу кредиту.
Разом з тим, позивачем, керуючись Програмою лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», прийнято рішення про часткове списання відповідачу заборгованості за нарахованими процентами та комісією у загальній сумі 1 442,50 грн за умови погашення відповідачем решти заборгованості в розмірі 5 000,00 грн, у зв`язку з чим позивач остаточно просив стягнути з відповідача 5 000,00 грн, з яких: 1 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4 000,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова Кузюри М.М. від 10.06.2026 року цивільну справу № 750/6071/26 передано за підсудністю на розгляд до Сновського районного суду Чернігівської області за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Зазначена ухвала набрала законної сили 25.06.2026 року та надійшла до Сновського районного суду Чернігівської області 22.06.2026 року.
Ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовом надав клопотання, в якому просив справу розглядати без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, зокрема судом було розміщено (оприлюднено) на вебпорталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання відповідача ОСОБА_1 .
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні.
Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, 14 вересня 2026 року судом постановлено ухвалу про здійснення заочного розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, жодних заяв від нього не надходило, та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.
Завданнями цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно з принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Приписами статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 02.06.2024 р. між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (credos.com.ua) було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1403-8249, з використанням одноразового ідентифікатора «А2505» для його підписання, а також підтвердження ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспортом споживчого кредиту та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту, що є невід`ємними частинами договору.
Позивачем додано до позовної заяви копію Договору про відкриття кредитної лінії № 1403-8249, додаток №2 до Договору - Таблицю обчислення загальної вартості кредиту, що є невід`ємною частиною договору, та мають електронний підпис відповідача з використанням одноразового ідентифікатора «А2505».
Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 1 000,00 грн; строк кредитування - 365 днів; дата видачі кредиту - 02.06.2024 р.; дата повернення кредиту - 01.06.2025 р.; базовий період - 14 днів; знижена процентна ставка - 1,45 % в день; комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту.
Таблицею обчислення загальної вартості кредиту встановлено зокрема графік внесення платежів по кредиту. 
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 1 000,00 грн на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про перерахування ОСОБА_1 суми кредиту №1403-8249 від 02.06.2024, з якої вбачається видача кредиту 02.04.2024, платіж №2470576319, маска карти НОМЕР_1 , сума платежу 1 000,00 грн, та квитанцією 2470576319 про перерахування коштів через платіжну систему LiqPay на підставі договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 4010 від 02.12.2019 р., згідно якої: дата операції 02.06.2024, призначення – видача кредитних коштів за договором 1403-8249, сума 1 000,00, номер платіжного інструменту отримувача 545708 * 67.
Відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконав, отримані кошти не повернув. Таким чином, станом на 13.04.2026 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, згідно наданого до матеріалів позовної заяву розрахунку, становив 6 442,50 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 1 000,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 5 292,50 грн, прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 150,00 грн.
Разом з тим, позивачем прийнято рішення про застосування по відповідача Програму лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткове списання заборгованості у розмірі 1 442,50 грн, при умові погашення решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 5 000,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - 1 000,00 грн та простроченої заборгованості на нарахованими процентами - 4 000,00 грн.
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З матеріалів справи убачається, що кредитний договір укладений в електронній формі. Його дійсність відповідачем у встановленому законом порядку не спростована. Таким чином, суд вважає, що кредитор свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, а відповідач отримала грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеним між ними кредитним договором, згідно якого сторонами було погоджено всі його істотні умови.
Щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне.
Згідно розрахунку позивачем здійснено нарахування процентів за користування кредитом за весь строк кредитування - 365 днів (з 02.06.2024 р. по 01.06.2025 р.) за єдиною ставкою 1,45 % в день, в результаті чого визначено заборгованість за процентами у розмірі 5 292,50 грн (1 000,00 грн х 1,45 % х 365 днів). Суд не погоджується з таким розрахунком у повному обсязі, виходячи з наступного.
Законом України від 22.11.2023 р. № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023 р., статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, згідно з якою максимальний розмір денної процентної ставки за договором про споживчий кредит не може перевищувати 1 відсоток. Відповідно до ч. 5 ст. 12 цього Закону умови договору про споживчий кредит, що обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Разом з тим пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено перехідний період, відповідно до якого протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-IX (тобто з 24.12.2023 р. по 19.08.2024 р. включно) максимальний розмір денної процентної ставки тимчасово не міг перевищувати: протягом перших 120 днів (з 24.12.2023 р. по 21.04.2024 р.) - 2,5 %; протягом наступних 120 днів (з 22.04.2024 р. по 19.08.2024 р.) - 1,5 %. Починаючи з 20.08.2024 р. (тобто зі спливом 240-денного перехідного періоду) підлягає застосуванню загальний максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений частиною п`ятою статті 8 Закону, - 1 %.
Кредитний договір № 1403-8249 укладено 02.06.2024 р., тобто в межах другого 120-денного відрізку перехідного періоду (з 22.04.2024 р. по 19.08.2024 р.), протягом якого діяло тимчасове обмеження денної процентної ставки на рівні 1,5 %. Оскільки погоджена сторонами договірна ставка 1,45 % в день не перевищує зазначене тимчасове обмеження, підстави для визнання нікчемною умови договору про розмір процентної ставки за період з 02.06.2024 р. по 19.08.2024 р. відсутні, а тому за цей період підлягає застосуванню договірна ставка 1,45 % в день.
Натомість починаючи з 20.08.2024 р., коли перехідний період закінчився і почав діяти загальний максимальний розмір денної процентної ставки 1 %, встановлений частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», умова Кредитного договору про застосування ставки 1,45 % в день в частині, що перевищує законодавчо встановлений максимум, є нікчемною в силу частини п`ятої статті 12 цього Закону, а тому за період з 20.08.2024 р. по 01.06.2025 р. проценти підлягають нарахуванню за ставкою, що не перевищує 1 % в день.
За розрахунком суду, здійсненим з урахуванням наведеного, розмір процентів за користування кредитом становить: за період з 02.06.2024 р. по 19.08.2024 р. (79 днів) за ставкою 1,45 % в день - 1 145,50 грн (1 000,00 грн х 1,45 % х 79 днів); за період з 20.08.2024 р. по 01.06.2025 р. (286 днів) за ставкою 1 % в день - 2 860,00 грн (1 000,00 грн х 1 % х 286 днів). Разом розмір процентів, що підлягають нарахуванню, становить 4 005,50 грн.
Щодо вимоги про стягнення комісії за видачу кредиту суд зазначає таке.
Умовами Кредитного договору передбачено сплату відповідачем комісії за видачу кредиту в розмірі 15,00 % від суми кредиту, що становить 150,00 грн. 
Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 у справі № 176/585/17 зазначив, що виходячи зі змісту вищевказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку (іншої фінансової установи), який отримав на те ліцензію, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, то така операція, як моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку (фінансової установи) та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором.
Таким чином, сплата позичальником на користь банку комісії у вигляді винагороди за надання кредиту та/або за зміну умов договору є нікчемною, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи - споживача, як слабшої сторони договору, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах.
Банк чи інша фінансова установа, не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє кредитодавець або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо).
Інакше кажучи, банк чи інша фінансова установа, яка надає кредит неповноважні стягувати з позичальника плату (комісію) за його надання та управління кредитом, адже такі дії не становлять окрему фінансову послугу, яку б замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п.29 постанови Верховного Суду у справі № 363/1834/17).
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 686/1696/15-ц від 09.12.2020, № 622/1148/13-ц від 09.12.2020, № 236/2227/17-ц від 09.12.2020, № 724/1391/16-ц від 25.11.2020, № 483/2022/17-ц від 11.11.2020 та інших.
Відповідні висновки Верховного Суду стосуються усіх суб`єктів фінансових послуг з надання кредиту (позики).
Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець зобов`язаний розкрити споживачу структуру загальних витрат за споживчим кредитом, до яких належать, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Матеріали справи не містять будь-якого обґрунтування чи детального опису конкретних послуг, за надання яких встановлено та нараховано комісію за видачу кредиту.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 р. у справі № 496/3134/19, та постанові Верховного Суду від 06.11.2023 р. у справі № 204/224/21, умова договору про споживчий кредит щодо сплати комісії за відсутності визначення переліку конкретних послуг, які нею оплачуються, суперечить вимогам законодавства про споживче кредитування та не породжує обов`язку споживача її сплачувати. 
За таких обставин, вимога про стягнення з відповідача комісії за видачу кредиту в розмірі 150,00 грн задоволенню не підлягала б. Суд зазначає, що позивач самостійно виключив цю суму зі складу остаточно заявлених позовних вимог, що узгоджується з наведеним висновком суду.
Таким чином, за розрахунком суду загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором № 1403-8249 від 02.06.2024 р. становить 5 005,50 грн, з яких: 1 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4 005,50 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Оскільки позивач остаточно заявив до стягнення суму 5 000,00 грн (1 000,00 грн - тіло кредиту, 4 000,00 грн - проценти), що не перевищує встановлений судом розмір заборгованості (5 005,50 грн), а є меншим за нього, суд позбавлений права вийти за межі заявлених позовних вимог та вважає позовні вимоги обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі - 5 000,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено в повному обсязі заявлених вимог, судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 526, 530, 611, 629, 639, 1048, 1054 ЦК України, ст. ст. 8, 12 Закону України «Про споживче кредитування», ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ: 38548598, місцезнаходження: Україна, 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ: 38548598, місцезнаходження: Україна, 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, рахунок у форматі IBAN: НОМЕР_3 , банк: АБ «УКРГАЗБАНК», МФО: 320478) заборгованість за Кредитним договором № 1403-8249 від 02.06.2024 року у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ: 38548598, місцезнаходження: Україна, 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407) судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга поданапротягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду відповідно до ст. 355 ЦПК України або через Сновський районний суд Чернігівської області відповідно до п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Суддя         М.С. Чигвінцев