УХВАЛА

16 липня 2026 року
м. Київ

справа № 172/835/24
провадження № 51-2771ск26

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - колегія суддів) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянула касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2025 року та вирок Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2026 року і 
встановила:
у касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Нормами Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) визначено, що касаційна скарга має відповідати вимогам, зазначеним в ст. 427 цього Кодексу, і в разі недодержання суб`єктом звернення цих вимог, суд касаційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначає недоліки та встановлює строк, необхідний для їх усунення.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесені зміни до Кримінального процесуального кодексу України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції, яким згідно частини 5 статті 31 КПК України є Касаційний кримінальний суд Верховного Суду. Проте, в порушення зазначених вимог процесуального закону скаржник свої вимоги скеровує до Верховного Суду України.
Підстави для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень касаційним судом визначено у ст. 438 КПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК України при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Кожна із зазначених підстав скасування чи зміни судових рішень є самостійною та потребує зазначення доводів із їх належним обґрунтуванням.
Так, коли сторона вимагає скасування або зміни судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й надати доводи тому, як воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі. Для цього сторона має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів у межах процесуальних можливостей, наданих їй кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення.
Однак всупереч вищевказаному засуджена ОСОБА_4 у касаційній скарзі не наводить конкретних порушень закону, допущених судами при ухваленні оскаржених вироків, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу є підставами для їх скасування.
Крім цього, зазначає про суворість призначеного покарання, проте не обґрунтовує, у чому полягає явна несправедливість заходу примусу, як це передбачено ст. 414 КПК України, та зважаючи на положення статей 50, 65 КК України.
Крім того в прохальній частині скарги, засуджена ставить питання про зміну вирку суду апеляційної інстанції, що суперечить доводам, викладеним у тексті її скарги.
Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів уважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Ураховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів
постановила:
касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 
2025 року та вирок Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2026 року, залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали. 
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3