справа № 760/26067/25
головуючий у суді І інстанції Агафонов С.А.
провадження № 33/824/1036/2026
головуючий суддя Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України

20 травня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Мостової Г.І., за участю секретаря Чертової О.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Вовка Сергія Петровича на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 
в с т а н о в и в :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 449669 ОСОБА_1 10 вересня 2025 року о 16:30 на вул. Солом`янська у місті Києві, керував транспортним засобом марки «Audi A7», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: не природна блідість шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, підвищена жвавість. 
Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського, тобто ОСОБА_1 вчинив дії, якими порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.
Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Вовк С.П. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року та постановити нову, якою закрити провадження у справі з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що адвокатом Вовк С.П. в інтересах ОСОБА_1 було надано суду першої інстанції лист №1549 від 02 грудня 2025 року від КНП «Київська міська клінічна лікарня №4», згідно зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 дійсно перебував у відділенні внутрішніх хвороб КНП «КМКЛ №4» з 10 вересня 2025 року по 11 вересня 2025 року з діагнозом: цукровий діабет II типу, середнього типу важкості, ст. субкомпенсації, гіпоглікемія, та був виписаний 11 вересня 2025 року за порушення режиму (самовільно покинув відділення).
Суд першої інстанції критично поставився до вказаної вище обставини, зазначивши, що вбачає у діях водія ОСОБА_1 дії, спрямовані на уникнення проходження перевірки на стан наркотичного сп`яніння, більше того на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції о 17:03 зафіксована така відмова.
Однак, в ході неодноразового перегляду відеозаписів з нагрудної камери працівника поліції такого встановлено не було.
Вказує, що ОСОБА_1 дійсно знаходився на водійському сидінні автомобіля, однак не керував ним, що підтверджується тим же відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, автомобіль перебував у нерухомому стані, відтак ОСОБА_1 не може вважатися суб`єктом вчинення правопорушення, в розумінні диспозиції статті 130 КУпАП.
Зазначає, що у ході спілкування з поліцейськими, що і вбачається з дослідженого судом відеозапису вбачається, що спочатку поліцейські звинувачували ОСОБА_1 , що останній перебуває у розшуку ТЦК, а після цього почали вбачати у нього ознаки наркотичного сп`янінням (у протоколі зазначено, що такими є: неприродна блідість шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, підвищена жвавість), у подальшому самі ж поліцейські запитали ОСОБА_1 чи він погано себе почує і чи є необхідність викликати швидку медичну допомогу, на що ОСОБА_1 погодився і поліцейський самостійно здійснив виклик ШМД, тобто викликати ШМД було не ініціативою ОСОБА_1 , а пропозицією самого поліцейського, що вже свідчить про те, що у ОСОБА_1 не було наміру в такий спосіб уникнути проходження перевірки на стан сп`янінням.
По прибуттю бригади ШМД ОСОБА_1 перебував на огляді медиків у кареті ШМД та після його огляду, поліцейський підійшов до працівника медичної служби та запитав про діагноз ОСОБА_1 , на що отримав чітку відповідь про цукровий діабет та про необхідність госпіталізації ОСОБА_1 , у подальшому його було госпіталізовано з підтвердженим попереднім діагнозом, тому він перебував на стаціонарному лікуванні до наступного дня 11 вересня 2025 року.
Дійсно, 11 вересня 2025 року ОСОБА_1 самовільно залишив медичну установу, оскільки почувався значно краще, однак така обставина не може розцінюватись судом як дії спрямовані на уникнення необхідності проходження перевірки на стан сп`янінням, оскільки ОСОБА_1 не імітував ознаки цукрового діабету, зважаючи на те, що такий діагноз був підтверджений після взяття у нього аналізу крові, тому таке критичне ставлення суду до цих обставин є неприпустимим.
Разом з тим, згідно з інформацією з мережі Інтернет, ознаками гіпоглікемії (встановлений у ОСОБА_1 діагноз) є пітливість, блідість, тремтіння рук чи всього тіла, прискорене серцебиття, труднощі з концентрацією.
Якщо порівняти зовнішні ознаки наявності гіпоглікемії з тими, які описані поліцейськими в протоколі (блідість шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, підвищена жвавість) можна дійти висновку, що такі ознаки є практично ідентичними, що вірогідно і вплинуло на передчасні висновки поліцейських та як наслідок такі ж судом.
ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Вовк С.П. у судове засідання не з`явилися, причину своєї неявки не повідомили.
Згідно з частиною 6 статті 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Зважаючи на належне повідомлення  ОСОБА_1 та його захисника, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
На підтвердження факту вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, до протоколу ЕПР1 №449669 від 10 вересня 2025 року додано:
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10 вересня 2025 року, 
копія постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5692150 від 10 вересня 2025 року відносно  ОСОБА_1 за частиною 3 статті 122 КУпАП, 
роздруківкою посвідчення водія, 
довідкою належності транспортного засобу, 
диск з відеозаписом з нагрудних камер працівника поліції.

Судом першої інстанції в оскаржуваній постанові про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП зазначено, що дослідивши відеозаписи, судом встановлено, що в дату, час та місце, зазначені в протоколі,  ОСОБА_1  не проходив огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, і відмовився від проходження такого огляду. Відмова  ОСОБА_1  від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння зафіксована о 17:03 на відеозаписі з нагрудної бодікамери поліцейського.
Апеляційним судом досліджено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції та встановлено, що таким відеозаписом не зафіксована відмова  ОСОБА_1  від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а о 17:03 на відеозаписі зафіксовано, що сам працівник поліції оголошує  ОСОБА_1 про те, що він відмовився від проходження огляду.

Судом першої інстанції розцінено як ухилення  ОСОБА_1  від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння те, що він 11 вересня 2025 року самовільно покинув лікарню, куди був госпіталізований під час складення протоколу, а також повідомлення  ОСОБА_1  про те, що у нього крутиться голова, яке відбулось після оголошення поліцейським ознак наркотичного сп`яніння.
Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що  ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я 10 вересня 2025 року о 16:30. 
У зв`язку з цим самовільне залишення ОСОБА_1 лікарні на наступний день - 11 вересня 2025 року не може розцінюватися як ухилення він проходження огляду, оскільки у протоколі зазначений час вчинення адміністративного правопорушення - 10 вересня 2025 року о 16:30, а тому на наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, який є формальним, мають оцінюватися його дії, вчинені у цей час.
Висновки суду першої інстанції про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, який зафіксований на відео 10 вересня 2025 року, та про його ухилення від проходження огляду шляхом самовільного залишення лікарні на наступний день є суперечливими.

Відповідно до наявного у матеріалах справи листа №1549 від 02 грудня 2025 року від КНП «Київська міська клінічна лікарня №4» ОСОБА_1 дійсно перебував у відділенні внутрішніх хвороб КНП «КМКЛ №4» з 10 вересня 2025 року по 11 вересня 2025 року з діагнозом: цукровий діабет II типу, середнього типу важкості, ст. субкомпенсації, гіпоглікемія.
З відеозапису з нагрудної камери працівників поліції також вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції  ОСОБА_1 повідомив, що він погано себе почуває, працівники поліції викликали ШМД, по приїзду якої ОСОБА_1 був оглянутий медичними працівниками. Один з медичних працівників за результатом огляду повідомив працівникам поліції, що у ОСОБА_1 гіпоглікемія, цукор 1.8, цукровий діабет ІІ типу, трохи «підкололи», треба показати лікарю та він підлягає госпіталізації (відеозапис з нагрудної камери з 17:15). 
Враховуючи указані обставини про стан здоров`я  ОСОБА_1 , висновок суду першої інстанції про те, що він поскаржився на погане самопочуття для умисного ухилення він проходження огляду, - є необґрунтованим.

Незважаючи на обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 не містять жодного доказу на підтвердження того, що останній відмовився від проходження огляду усно чи письмово. При цьому його поведінка щодо не вчинення дій, які б свідчили про його волевиявлення пройти такий огляд, з урахуванням того, що у цей час він перебував у кареті ШМД, де йому надавалася медична допомога та здійснювалися медичні маніпуляції, а у подальшому у лікарні, - не може розцінюватися як пасивна відмова.
Усі сумніви з приводу винуватості особи, яка притягається до відповідальності, трактуються на користь такої особи, за загальним правилом (стаття 62 Конституції України), винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом. 
У цьому випадку, за наслідками розгляду матеріалів відносно  ОСОБА_1 , окрім недоведеності самого факту відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, наявний також сумнів у його винуватості, а тому підстави для притягнення його до відповідальності, у суду першої інстанції були відсутні.
В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).
Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Відповідно до пункту 2 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
На підставі викладеного, враховуючи, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1  не містять у собі належних та допустимих доказів, які б дозволили зробити висновок про наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, внаслідок чого апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Вовка С.П.підлягає задоволенню, постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року підлягає скасуванню а провадження у справі - закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Вовка Сергія Петровича задовольнити.
Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року скасувати та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова