ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

28 липня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/32814/25

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Кальника В.В., Чепурнова Д.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року 
у адміністративній справі № 160/32814/25 за позовом ОСОБА_1 до військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 та до військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправними дій, скасування рішень, -
ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року відмовлено у задоволенні заявленого ОСОБА_1 у цій справі адміністративного позову про визнати протиправними: дій Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо висновку, викладеного у постанові та Довідці від 30.08.2023 року, протокол №149 про визнання ОСОБА_1 обмежено придатним на підставі ст.ст.23 «в», 53 «б» графи ІІ Розкладу хвороб згідно наказу МО України від 13.08.2008 р. №402 та про скасування постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 викладеної у Довідці від 30.08.2023 року згідно протоколу №149 про визнання ОСОБА_1 обмежено придатним на підставі ст.ст.23 «в», 53 «б» графи ІІ Розкладу хвороб згідно наказу МО України від 14.08.2008 р. №402; бездіяльності Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 06.09.2023 року про оскарження дій ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 при винесені постанови, викладеній у Довідці від 30.08.2023 року згідно протоколу №149 про визнання ОСОБА_1 обмежено придатним на підставі ст.ст.23 «в», 53 «б» графи ІІ Розкладу хвороб за наказом МО України від 14.08.2008 р. №402; дій Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо висновку, викладеного у Довідці ВЛК №2025-0621 1241-2952-3 від 21.06.2025 року про визнання ОСОБА_1 на підставі ст.ст.64 «в», 53 «б», 31 «в» графи ІІ Розкладу хвороб за наказом МО України від 14.08.2008 р. №402 придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони та скасувати висновок Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_6 викладений у Довідці ВЛК №2025-0621-1241-2952-3 від 21.06.2025 року про ОСОБА_1 на підставі ст.ст.64 «в», 53 «б», 31 «в» графи ІІ Розкладу хвороб за наказом МО України від 14.08.2008 р. №402 придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем по справі з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити рішення про задоволення його вимог у повному обсязі.
Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, не спростовуючи той факт, що суд не вправі надавати оцінку діям лікарів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду його ( ОСОБА_1 ), а також при дослідженні медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, позивач звертає увагу, що суд у той же час вправі перевірити законність висновку ВЛК в межах дотримання процедури прийняття оскаржуваного висновку, проте на переконання позивача у спірному випадку суд першої інстанції не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, які свідчать про порушення процедури прийняття військово-лікарською комісією оскаржуваної постанови, оформленої у вигляді довідки №2025-0621-1241-2952-3 від 21.06.2025 року, хоча ці порушення є істотними та такими, що перешкоджають досягненню мети дотримання принципу законності встановленої Конституцією України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та іншими законами та підзаконними актами, прийнятими відповідно до Конституції України, щодо методів проведення мобілізаційних заходів, проведення медичного огляду визначення придатності його ( ОСОБА_1 ) до військової служби та про недоведеність відповідачами в порядку ч. 2 ст. 77 КАС України факт його придатності до військової служби.
На обґрунтування порушення судом першої інстанції норм процесуального права, позивач вказує, що всупереч положень ст.6 та ст.77 КАС України судом першої інстанції було ухвалою від 15.01.2026 року відмовлено в прийнятті уточненого позову з посиланням на ч.1 ст.47 КАС України, а після подання ним 02.02.2026 року уточненого адміністративного позову з заявою про поновлення пропущеного процесуального строку відповідно до вимог ст.ст.120,121, ч.3 ст.262 КАС України, ухвалою суду від 05.01.2026 року відмовлено в прийнятті уточненого позову відповідно до частини 1 ст.44, 47 КАС України. Крім того, поданий ним 11.02.2026 року адміністративний позов до ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ГУНП в Миколаївській області про визнання дій неправомірними та вчинення певних, який залишався ухвалою суду від 19.02.2026 року без руху згідно ч.1,2 ст.169 КАСУ, після подання ним 03.03.2026 року адміністративного позову щодо перевищення службових повноважень співробітниками ГУНП в Миколаївській області, ІНФОРМАЦІЯ_9 , неправомірними діями ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 судом було відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою до 1- ІНФОРМАЦІЯ_2 , 2- ІНФОРМАЦІЯ_3 , 3- Головного управління національної поліції в Миколаївській області про: визнати протиправними дії співробітників ГУНП України в Миколаївській області, як уповноваженого органу Національної поліції України щодо внесення інформації про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (в т.ч. системи "Оберіг"), щодо неправомірної зупинки ОСОБА_1 під час керування автомобілем «Chevrolet Lacetti sx» д.н. НОМЕР_1 , яке мало місце 21.06.2025 року на автомобільній дорозі Н-11 у м. Новий Буг, Баштанського району, Миколаївської області, та неправомірного доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_11 (відокремленого підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_9 ); визнати протиправними дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_9 щодо неправомірного вилучення у ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) майна-мобільного телефону « ІНФОРМАЦІЯ_13 » яке мало місце 21.06.2025 року, 22.06.2025 року до ранку 23.06.2025 року та неправомірного затримання у місцях неволі, яке мало місце 21.06.2025 року, 22.06.2025 року та 23.06.2025 року, і було відкрито провадження у цій справі тільки в частині вимог до військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 та до військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Обговоривши доводи апеляційної скарги позивача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність застосування до них норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги і для скасування рішення суду першої інстанції з наведених в апеляційній скарзі підстав, виходячи з нижченаведеного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено за матеріалами справи, стосовно ОСОБА_1 позаштатною військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою визначення ступеня придатності до військової служби 30.08.2023 р. була проведена військово-лікарська експертиза, а за результатами огляду позивача військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено довідку №149/3390 від 30.08.2023 р..
Не погодившись з вказаною постановою ВЛК, позивачем 06.09.2023 р. на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 подавалася скарга на довідку №149/3390 від 30.08.2023 р. і постановою військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_6 , оформленою довідкою військово-лікарської комісії №2025-0621-1241-2952-3 від 21.06.2025 р. ОСОБА_1 на підставі ст.ст. 53 б, 64 в, 31 в графи ІІ розкладу хвороб було визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Позивач вважаючи постанови ВЛК протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки під час проведення медичного огляду було порушено процедуру, зокрема, комісіями не в повному обсязі проведено медичний огляд позивача та не враховано його стан здоров`я, викладені в Акті №148 від 02.03.2023 року висновки є неповними та не відображають реальну ситуацію, обстеження, а викладені в Акті №35 від 29.08.2023 року висновки є частково не достовірними, що було підставою для оскарження, в тому числі і рішення комісії ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_14 і Довідки ВЛК від 30.08.2023 року, але в довідці №2025-0621-1241-2952-3 від 21.06.2025 року військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 було визначено, що ОСОБА_1 придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони з посиланням на перевірку Військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_6 наданої картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 , яка містить відомості про проведені аналізи та обстеження, підписи лікарів та встановлений діагноз.
За наведених вище обставин, надаючи правову оцінку спірним у цій справі відносинам, суд першої інстанції правильно виходив з положень: ч.2 ст.19 Конституції України; ч.1 ст.2, п.7 ч.1 ст.4, ч.1 ст.5, ч.1 ст.6, КАС України; а також Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19 листопада 1992 року № 2801-XII (далі - Закон № 2801-XII); ст.1, ч.1 ст.2, ст.70 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ); і п.1.2, абз.1-7 п.2.1, абз.1-3 п.2.2. пп.2.3.4. пп.2.3.5. п.2.3, пп.2.4.5. п.2.4.6. пп.2.4.10. п.2.4, пп.2.5.1. п.2.5 розділу І і п.1.1. розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Міністерством оборони України № 402 від 14.08.2008 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі – Положення № 402), саме на підставі детального аналізу яких суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, що надаючи висновки, виносячи постанови та оформлюючи відповідні довідки з питань стану обмеженої придатності ОСОБА_1 до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони з урахуванням визначених графи ІІ Розкладу хвороб Положення №402 відповідачі по справі діяли з дотримання визначеної чинним законодавством процедури та у порядку і у спосіб встановлений нормами матеріального права, якими врегульовано спірній правовідносини, а усі доводи позивача по суті зводяться тільки до його непогодження з призовом на військову службу в зв`язку із тим, що має право на відстрочку та бажає цим правом скористатися.
Оскільки заявлені позивачем у цій справі вимоги про протиправність дій Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо викладеного у постанові та Довідці від 30.08.2023 року, протоколі №149 висновку про визнання його обмежено придатним на підставі ст.ст.23 «в», 53 «б» графи ІІ Розкладу хвороб згідно наказу МО України від 14.08.2008 р. №402, а також про протиправність бездіяльності Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 у нерозгляді його заяви від 06.09.2023 року про оскарження дій ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 при винесені постанови, викладеній у Довідці від 30.08.2023 року згідно протоколу №149 про визнання його обмежено придатним на підставі ст.ст.23 «в», 53 «б» графи ІІ Розкладу хвороб за наказом МО України від 14.08.2008 р. №402, які по суті стосуються подій 2023 р., – за висновками суду не призведуть до захисту порушеного права виходячи з того, оформлена довідкою №149/3390 від 30.08.2023 р. постанова ВЛК на час звернення до суду з позовом у цій справі 17.11.2025 р. та на час розгляду цієї справи є вже не чиною на момент розгляду справи, а відповідно і у зазначеній частині вимоги позивача не підлягають задоволенню.
Колегія суддів в повному обсязі погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, оскільки ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам, і якщо позивач вважав свої права порушеними діями Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також бездіяльністю Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 , які були вчинені у період серпня-вересня 2023 року, то й суду за захистом задля отримання потрібних результатів та наслідків він мав би звернутися саме в період чинності оформленої довідкою №149/3390 від 30.08.2023 р. постанови ВЛК. Разом з тим, обраний позивачем у 2025 році спосіб захисту своїх прав від протиправності вказаних дій Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 і протиправності бездіяльності Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 на теперішній час ніяким чином не забезпечує поновлення його права або одержання бажаного результату. 
Оскільки обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення, а відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Погоджується колегія суддів також з висновками суду першої інстанції в частині, які стосуються вимог про визнання протиправними дії Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо викладеного у довідці ВЛК №2025-0621-1241-2952-3 від 21.06.2025 року висновку, які не підлягають задоволенню у зв`язку, оскільки усі доводи позивача зводяться лише до незгоди зі встановленим йому діагнозом, але в межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі
Суд першої інстанції правильно акцентував у даному випадку увагу на тому, що розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку, але не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і відповідно, оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Колегія суддів також наголошує на тому, що оцінка визначення певних захворювань та допустимості при їх наявності проходженням військової служби є суто дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а адміністративний суд в свою чергу не вправі перебирати на себе вказані повноваження цього органу, саме тому надання оцінки діагнозу позивача, встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з проходженням військової служби, виходить за межі судового розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Отже, підсумовуючи вищевикладене у сукупності, не встановивши обставин порушення процедури проведення медичного огляду ВЛК з метою визначення ступеню придатності до військової служби позивача, і самим позивачем таких доказів суду не надано, суд першої інстанції цілком обґрунтовано виснував у цій справі про не обґрунтованість заявлених позивачем вимог та про відсутність підстав для їх задоволення.
Погоджуючись з вищенаведеними висновками суду першої інстанції у цій справі, колегія суддів також наголошує на тому, що до повноважень адміністративного суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає позивач під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, а для вирішення вказаних питань законодавцем чітко визначено, що висновки ВЛК можуть переглядатися та прийматися тільки ЦВЛК. Тобто, у разі незгоди з рішенням ВЛК регіону таке рішення може бути оскаржено до Центральної військово-лікарської комісії (п. п. 2.4.10 п. 2.4 глава 2 розділу І Положення № 402), яка відповідно до п.п.2.3.1. п.2.3. глави 2 Розділу І Положення № 402 є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України, та згідно п.п.2.3.4. п. 2.3. глави 2 Розділу І Положення № 402 має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК. 
Вищенаведене свідчить, що у разі наявності сумніву щодо правильності висновку комісії щодо придатності до військової служби, позивач мав право та повинен був звертатися до ЦВЛК щодо перегляду оскаржуваного рішення ВЛК, яка наділена таким правом, і оскаржуючи прийняте рішення до ВЛК вищого рішення мав клопотати про проведення його медичного огляду лікарями Центральної ВЛК, оскільки, згідно із підпунктом 2.3.4. пункту 2.3. глави 2 Розділу І Положення № 402, Центральна ВЛК має право, зокрема, скасовувати постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 7 грудня 2018 року у справі № 819/630/17, від 12 червня 2020 року у справі № 810/5009/18
Оскільки матеріали справи не містить інформації про прийняте ЦВЛК рішення, і бездіяльність Центральної військової лікувальної комісії і Регіональної ВЛК позивачем у цій справі не оскаржується, а в судовому порядку не встановлено порушення відповідачем процедури прийняття оскаржуваного у цій справі рішення щодо встановленого рівня придатності до військової служби позивача, і суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку ВЛК, зокрема, досліджувати питання стану здоров`я військовозобов`язаного, колегія суддів визнає законними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції в повному обсязі та не знаходить підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача та для скасування рішення суду першої інстанції.
Оцінивши наявні у цій справі докази у їх сукупності, колегія суддів визнає прийняте у цій справі рішення суду першої інстанції таким, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні фактичних обставин спірних правовідносин та правильного застосування до них норм матеріального права, у зв`язку з чим у задоволенні апеляційної скарги позивача слід відмовити, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року у адміністративній справі № 160/32814/25 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя В.В. Кальник 

суддя Д.В. Чепурнов