УХВАЛА

16 липня 2026 року
м. Київ

справа № 727/14095/25 
провадження № 61-9243ск26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., 

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Чернівецької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівців від 09 лютого 2026 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 08 червня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про захист прав споживача, 

ВСТАНОВИВ: 

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (далі - ТОВ «Газорозподільні мережі України») про захист прав споживача. 

Позов мотивовано тим, що позивач на законних підставах користується житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , у якому проживає як внутрішньо переміщена особа. У будинку було припинено газопостачання за заявою одного зі співвласників, хоча позивач як фактичний споживач природного газу своєї згоди на припинення газопостачання не надавала. 

Посилаючись на те, що відповідач безпідставно припинив надання послуг із розподілу природного газу, чим порушив її права як споживача житлово-комунальної послуги, ОСОБА_1 просила суд зобов`язати відповідача за власний рахунок поновити газопостачання до житлового будинку, а також допустити негайне виконання рішення суду в цій частині. 

Шевченківський районний суд міста Чернівців рішенням від 09 лютого 2026 року позов задовольнив частково. 

Зобов`язав ТОВ «Газорозподільні мережі України» за власний рахунок поновити газопостачання до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 

У задоволенні вимоги про допущення негайного виконання рішення суду відмовив. 

Чернівецький апеляційний суд постановою від 08 червня 2026 року апеляційну скаргу ТОВ «Газорозподільні мережі України» залишив без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Чернівців від 09 лютого 2026 року - без змін. 

09 липня 2026 року ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», через підсистему «Електронний суд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівців від 09 лютого 2026 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 08 червня 2026 року. 

Дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав. 

За змістом статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. 

У пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», умови прийнятності касаційної скарги можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури в суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, оскільки касаційне провадження здійснюється після розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій. 

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) зазначила, що касаційний перегляд є екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежуються вирішенням питань права, а також на більший ступінь формальності касаційної процедури. 

ЦПК України визначає баланс між гарантіями права на справедливий судовий розгляд, зокрема правом на розгляд справи судом, встановленим законом, передбаченим пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та принципом остаточності судових рішень res judicata. У такий спосіб фактично закріплено модель обмеженої касації, що реалізується шляхом застосування процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження. 

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах із ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених цією нормою. 

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах із ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, спрямоване на забезпечення остаточності судових рішень, стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах. 

Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене, зокрема, для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення спору. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. 

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 

Згідно з пунктом 5 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 розділу III цього Кодексу; 5) у яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини. 

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд касаційної інстанції вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. 

Предметом спору у цій справі є вимога про захист прав споживача шляхом зобов`язання оператора газорозподільної системи поновити газопостачання до житлового будинку. 

Верховний Суд враховує характер спірних правовідносин, предмет позову, обсяг доказів, досліджених судами попередніх інстанцій, складність справи, а також те, що цей спір не належить до категорій справ, визначених частиною четвертою статті 274 ЦПК України, які не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження. 

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавали її такою суди першої або апеляційної інстанцій, з урахуванням того, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною. 

Обґрунтовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, заявник зазначає, що справа не є малозначною, оскільки містить немайнову вимогу про зобов`язання вчинити певні дії. Крім того, заявник вважає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норм права у правовідносинах між оператором газорозподільної системи та співвласниками житлового будинку стосовно укладення договору розподілу природного газу, припинення та поновлення газопостачання, а також щодо можливості визнання судом укладеним договору розподілу природного газу поза межами позовних вимог. 

Верховний Суд не може погодитися з такими доводами. 

Фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики означає, що заявник ставить перед судом касаційної інстанції правову проблему, вирішення якої матиме значення для великої кількості аналогічних правовідносин, зумовить формування нового або зміну існуючого підходу до застосування норм права та виходитиме за межі індивідуального спору між сторонами. 

Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судом у системі судоустрою України, під час касаційного перегляду виконує функцію суду права. 

Наведені у касаційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди заявника з оцінкою судами доказів, встановленими фактичними обставинами справи та висновками щодо застосування норм матеріального права до конкретних правовідносин сторін. 

Посилання заявника на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування окремих норм права саме собою не свідчить про наявність підстави, визначеної підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 

Сам лише факт відсутності правового висновку Верховного Суду щодо певного питання не означає, що відповідна справа автоматично набуває фундаментального значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Необхідною умовою є існування правової проблеми, вирішення якої матиме істотне значення для однакового застосування норм права судами під час розгляду значної кількості аналогічних спорів. 

Із змісту касаційної скарги не вбачається, що заявник порушує перед Верховним Судом саме таку правову проблему. 

Натомість наведені заявником питання стосуються застосування норм права до конкретних установлених судами обставин цієї справи та фактично зводяться до незгоди із висновками судів щодо оцінки доказів, наявності чи відсутності договірних правовідносин між сторонами, статусу позивача як споживача природного газу, повноважень співвласників житлового будинку, застосування положень Кодексу газорозподільних систем, а також правильності обраного судами способу захисту порушеного права. 

Таким чином, зазначені доводи не виходять за межі індивідуального спору сторін та не свідчать про існування виключної правової проблеми, яка потребує вирішення Верховним Судом для забезпечення єдності судової практики. 

Касаційна скарга також не містить належного обґрунтування наявності інших виняткових підстав, передбачених підпунктами «б»-«г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 

Суд зазначає, що випадки, визначені підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, є винятками із загального правила, тому необхідність відкриття касаційного провадження на підставі будь-якого з них потребує належного, фундаментального обґрунтування. Інший підхід порушував би принцип правової визначеності. 

Інших підстав, які б спростовували можливість віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить, і суд касаційної інстанції їх не встановив. 

Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним. Спір був розглянутий судами першої та апеляційної інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо встановлення фактичних обставин справи та застосування норм матеріального права, а заявник не навів виключних обставин, які відповідно до положень ЦПК України вимагали б касаційного перегляду. 

Наведене узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, касаційні процедури можуть бути більш формальними, особливо якщо провадження здійснюється після розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій (рішення у справах «Levages Prestations Services v. France» («Леваж Престасьон Сервіс проти Франції»), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» («Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії»)). 

Європейський суд з прав людини у пункті 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» («Зубац проти Хорватії») від 05 квітня 2018 року зазначив, що важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли національне законодавство дозволяє йому фільтрувати справи, які надходять на його розгляд, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчих інстанцій при визначенні доступу до нього. Інше рішення могло б суттєво перешкодити роботі Верховного Суду та унеможливити виконання ним своєї особливої ролі. У практиці цього Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб. 

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню. 

Оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені у малозначній справі, а передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України виняткових підстав для їх касаційного перегляду не встановлено, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити. 

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 

УХВАЛИВ: 

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Чернівецької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівців від 09 лютого 2026 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 08 червня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про захист прав споживача. 

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу. 

Ухвала оскарженню не підлягає. 

Судді:	Є. В. Петров	
	 	
	А. І. Грушицький	
	 	
	І. В. Литвиненко