Справа № 404/11472/25 
Номер провадження 2/404/4308/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2026 року Фортечний районний суд міста Кропивницького в складі:
головуючого судді – Іванової Н.Ю.
при секретарі - Коцюбі Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг у розмірі 52 313,21 грн.; індексу інфляції, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України – 20 624,23 грн; 3% річних, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України – 6 837,85 грн. Загальна сума боргу становить 79 775,29 грн. 
В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що КП «Теплоенергетик» КМР», відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 та «Правил надання послуг з постачання теплової енергії типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надає споживачам послуги з постачання теплової енергії. 
ОСОБА_1 був власником квартири та споживачем теплової енергії в період з 02 лютого 2016 року по 26 липня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 власником вищезазначеної квартири стала ОСОБА_2 . Але за даним приміщенням залишається непогашений борг за послуги теплопостачання за період з 02 лютого 2016 року по 26 липня 2021 року.
Чинним законодавством не передбачено обов`язку нового власника квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі.
Відповідач був споживачем теплової енергії, що надавалася до вказаного житла постачальником – КП «Теплоенергетик». 
Згідно рішення Кропивницької міської ради від 02 лютого 2021 № 78 «Про перейменування Комунального підприємства «Теплоенергетик» та затвердження статуту у новій редакції», Комунальне підприємство «Теплоенергетик» перейменовано в Комунальне підприємство «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» (скорочене найменування - КП «Теплоенергетик» КМР»); змінено юридичну адресу КП «Теплоенергетик» КМР» та визначено її як: вул. Сергія Гришина 23/16, м. Кропивницький, 25030. Дата запису змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань – 11 березня 2021. 
За період з 02 лютого 2016 року по 26 липня 2021 року відповідачу надавалися послуги з централізованого теплопостачання за вказаною вище адресою, за яку сплачено не було. В добровільному порядку заборгованість відповідачем не погашена, тому станом на 01 червня 2025 року за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем за надані послуги в сумі 52 313,21 грн.
Керуючись ст. 625 ЦК України, боржнику нарахована сума основного боргу за спожиту теплову енергію в сумі 52 313,21 грн., індекс інфляції у сумі 20 624,23 грн., 3 % річних в сумі 6 837,85 грн., згідно розрахунку.
Ухвалою судді від 25 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 
11 лютого 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача. Вказано, що позовні вимоги він не визнає, та заперечує проти їх задоволення. Договір між сторонами укладений не був. Позивач не вчинив дій ніяких дій щодо укладення публічного договору із власниками багатоквартирного будинку де знаходилось належне відповідачу житлове приміщення. Проте, у відповідності поданих до суду додатків, а саме, розрахунку заборгованості споживачів послуги з постачання теплової енергії станом на 01 червня 2025 року (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) вбачається, що позивач здійснив надання послуг з теплопостачання в період з 02 лютого 2016 року по 26 липня 2021 року, за адресою АДРЕСА_2 , споживачем якої на вказаний період був відповідач. За вказаний період, на думку позивача, утворилась заборгованість, загальна сума якої становить 52 313,21 грн. Саме такий розмір суми заборгованості позивач вважає обґрунтованим виходячи з розрахунку, який наведений у графі «Абонплата Нараховано опалення», та відповідно до якої вбачається здійснення арифметичної дії, а саме множення площі житлового приміщення (51,80 кв.м.) на абонплату, чи то тариф, який кожного місяця опалювального сезону є різний, в результаті якого нараховано ту, чи іншу суму за опалення. 
Відповідно вказаного документу, наданого позивачем, вказаний тариф в певній сумі не містить посилання на рішення уповноваженого органу, яким цей тариф визначено, та не вказано взагалі за який об`єм Гкал застосований цей тариф, крім того, не вказаний розрахунок як була ця сума обрахована та з чого саме складається. 
До матеріалів справи позивачем не було надано розрахунок за фактично відпущену теплову енергію, виконаного відповідно до вимог п. 23 Правил користування тепловою енергією, затвердженого постановою КМУ від 03 жовтня 2008 року №1198 (чинні на час виникнення правовідносин), п. 12 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенням, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (чинні на час виникнення правовідносин). 
Вказано, що позивачем не надано детальний помісячний розрахунок як визначалась вартість спожитої теплової енергії. Отже, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обсягу спожитого тепла та методики, за якою було здійснено нарахування, що унеможливлює здійснити перевірку наданого розрахунку заборгованості. 
Вважає, що позивач звернувся з позовною заявою 30 жовтня 2025 року, поза межами трирічного строку. 
Представником позивача подано до суду відповідь на відзив. Вказано, що шляхом подачі теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , Комунальне підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» та ОСОБА_1 вступили в фактичні договірні правовідносини. Однак в порушення ст. 526 ЦК України, відповідно якої зобов`язання повинні виконуватися належним чином, впродовж тривалого часу відповідач за надані послуги не розраховується.
Відповідач не звертався до КП «Теплоенергетик» з метою укласти письмовий договір.
Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у справа № 638/11034/15-ц (постанова 10 грудня 2018 року) та Верховний Суд України у справі № 6-2951цс15, (постанова від 20.04.2016).
Відповідно до вимог цивільного законодавства на офіційному сайті КП «Теплоенергетик» КМР» опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 жовтня 2021 року, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022), який є публічним договором приєднання, та який встановлює порядок і умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. 
Виходячи з вищевикладеного, та відповідно ст. 642 ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги, та Правил надання послуг з постачання теплової енергії відповідач прийняв пропозицію укласти договір. 
З 01 листопада 2021 р., відповідно до п. 13 Правил від 21 серпня 2019 р. № 830 надання послуги теплопостачання здійснювалося виключно на договірних засадах.
Нарахування за послуги з централізованого опалення здійснюється у суворій відповідності до чинної нормативно-правової бази.
Оскільки житловий будинок за вказаною адресою не оснащений загальнобудинковим вузлом комерційного обліку, а квартира Відповідача не обладнана індивідуальним лічильником, Позивач не має правових підстав для використання «Гкал» як одиниці виміру при розрахунках зі споживачем.
Згідно з п. 40-43 Правил (Постанова КМУ №630), у такому випадку нарахування проводиться виключно за 1 кв.м. опалювальної площі за розрахунковим методом. Тариф на послугу з централізованого опалення для населення житлових будинків без будинкових та квартирних засобів обліку теплової енергії, гривень за 1 кв.метр за розрахунковий період протягом опалювального періоду 50,85 грн/1м? з ПДВ не є довільною цифрою. Вона є результатом перемноження затверджених параметрів: Середньомісячної норми споживання теплової енергії (0,025354 Гкал/м?); Встановленого тарифу на послугу з постачання теплової енергії для населення вартості 1 Гкал (2005,60 грн. з ПДВ). Таким чином, енергетична складова (Гкал) вже закладена в грошовий еквівалент вартості квадратного метра. Будь-яка вимога надати розрахунок у Гкал окремо по квартирі за відсутності приладів обліку суперечить Правилам №630.
КП «Теплоенергетик» КМР» проводить нарахування за послугу централізованого опалення в суворій відповідності з державними нормативно правовими документами. Тому жодних додаткових нарахувань за послугу з централізованого опалення, які вона надає мешканцям житлових будинків не обладнаних будинковими та квартирними приладами обліку, підприємство не проводить і робити цього не може.
Враховуючи, що строк позовної давності за період з 12 березня 2017 року закінчувався 12 березня 2020 року, а також запровадження на всій території України карантину з 11 березня 2020 року до 30 червня 2023 року, а під час дії карантину Документ сформований в системі «Електронний суд» 23.02.2026 8 строки, визначені ст.257 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину, а також введення воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 по теперішній час, а під час дії воєнного стану перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану, то період заборгованості з 12 березня 2017 року по 26 липня 2021 року не виходить за межі строків позовної давності.
Суд може застосувати строк позовної давності лише з 12 березня 2017 року. Однак, «КП «Теплоенергетик» КМР» заперечує щодо застосування строків позовної давності, адже послугу з постачання теплової енергії навало вчасно та належної якості, а невчасна оплата за послугу негативно впливає на забезпечення нормального та безперебійного функціонування КП «Теплоенергетик» КМР», можливості постійного забезпечення споживачів тепловою енергією, реконструкції, технічного переозброєння і налагодження технічного устаткування, будівель і споруд, магістральних теплових мереж, впровадження нової техніки і технології, виконання робіт з екологічного захисту природного середовища.
Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. 
Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що КП «Теплоенергетик» КМР», відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 та «Правил надання послуг з постачання теплової енергії типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надає споживачам послуги з постачання теплової енергії.
ОСОБА_1 був власником квартири та споживачем теплової енергії в період з 02 лютого 2016 року по 26 липня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 власником вищезазначеної квартири стала ОСОБА_2 . Але за даним приміщенням залишається непогашений борг за послуги теплопостачання за період з 02 лютого 2016 року по 26 липня 2021 року.
Чинним законодавством не передбачено обов`язку нового власника квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі. 
Відповідач був споживачем теплової енергії, що надавалася до вказаного житла постачальником – КП «Теплоенергетик». 
Згідно рішення Кропивницької міської ради від 02 лютого 2021 № 78 «Про перейменування Комунального підприємства «Теплоенергетик» та затвердження статуту у новій редакції», Комунальне підприємство «Теплоенергетик» перейменовано в Комунальне підприємство «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» (скорочене найменування - КП «Теплоенергетик» КМР»); змінено юридичну адресу КП «Теплоенергетик» КМР» та визначено її як: вул. Сергія Гришина 23/16, м. Кропивницький, 25030. Дата запису змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань – 11 березня 2021. 
За період з 02 лютого 2016 року по 26 липня 2021 року відповідачу надавалися послуги з централізованого теплопостачання за вказаною вище адресою, за яку сплачено не було. В добровільному порядку заборгованість відповідачем не погашена, тому станом на 01 червня 2025 року за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем за надані послуги в сумі 52 313,21 грн. 
Шляхом подачі теплової енергії за вказаною адресою, сторони вступили в фактичні договірні правовідносини. 
Однак в порушення ст. 526 ЦК України, відповідно якої зобов`язання повинні виконуватися належним чином, впродовж тривалого часу відповідач за надані послуги не розраховується.
Згідно статті 162 Житлового кодексу України, власник квартири зобов`язаний оплачувати всі комунальні платежі вчасно. 
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, крім іншого є: договори та інші правочини.
Цивільні права особа здійснює та виконує у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ст. 13, 14 ЦК України). 
Згідно п.2 ч.2 ст. 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 № 2189-VIII (Надалі - ЗУ № 2189-VIII) Виконавець зобов`язаний: підготувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. 
Відносини повинні здійснюватися виключно на договірних засадах, в ст. 7 ч. 2 п. 1 ЗУ № 2189-VIII зазначено що, споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. 
Згідно ч. 1 ст.9 даного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. 
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. 
Проте відповідач не звертався до КП «Теплоенергетик» з метою укласти письмовий договір. 
Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.
Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у справа № 638/11034/15-ц (постанова 10 грудня 2018 року) та Верховний Суд України у справі № 6-2951цс15, (постанова від 20 квітня 2016 р.). 
Зі свого боку позивач договірні зобов`язання виконує в повному обсязі, у відповідності до вимог чинного законодавства України. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання щодо своєчасності плати за отримані послуги належним чином не виконує, чим порушує вимоги статті 526 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
У відповідності ж до статті 525 Цивільного кодексу України – односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Так, ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
За змістом ст. 260, ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211«Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на всій території України з 12.03.2020 року було установлено карантин, дія якого у подальшому неодноразово продовжувалася та тривала до 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року.
24 лютого 2022 року Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, діє якого продовжувалась та триває на даний час.
Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Враховуючи, що строк з якого необхідно почати стягнення з відповідача на користь КП «Теплоенергетик» розпочинається з 12 березня 2017 року (в межах строку позовної давності), суд стягує зі відповідача борг в сумі 42 458,91 грн. за період з 12 березня 2017 року по 26 липня 2021 року.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню індекс інфляції та три відсотки річних в межах строку позовної даності.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).
За вказаних підстав позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 61 789,88 грн., з яких: основний борг в сумі 42 458,91 грн.; 3% річних в сумі 4 834,96 грн.; інфляційні втрати в сумі 14 496,01грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд здійснює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.4,12,13,76-81,258-259,265,268, 279, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» заборгованість за послуги теплопостачання в загальній сумі 61 789,88 грн., з яких: основний борг в сумі 42 458,91 грн.; 3% річних в сумі 4 834,96 грн.; інфляційні втрати в сумі 14 496,01грн. та 1876,15 грн. витрат по сплаті судового збору.
В решті задоволення позовних, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Відомості про учасників справи:
Позивач: Комунальне підприємство «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради», код ЄДРПОУ 24153576, місцезнаходження: 25030, м. Кропивницький, вул. Сергія Гришина, будинок № 23/16.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повний текст судового рішення складено 16.09.2026 року. 

Суддя Фортечного районного суду 
міста Кропивницького Н. Ю. Іванова