ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2026 р. | Справа № 440/12423/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Ральченка І.М. , Фоміної Л.О. 
за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Східного Міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 (суддя І.С. Шевяков, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 15.01.26) по справі № 440/12423/25
за позовом Приватного акціонерного товариство "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" 
до  Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків   
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" (далі також позивач, ПрАТ "Полтавський ГЗК") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі також відповідач, Східне МУ ДПС, апелянт), в якому позивач просив:
-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №000/571/32-00-07-04-19 від 25.08.2025.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року позов задоволено.
Податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №000/571/32-00-07-04-19 від 25.08.2025 року - визнано протиправним та скасовано.
Стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків судові витрати зі сплати судового збору у загальній сумі 30 280,00 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень).
Відповідач - Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, на думку відповідача, висновки зроблені під час перевірки є обґрунтованими та законними, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування оскаржуваного податкового повідомлення -рішення.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає. 
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін у справі, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ПрАТ "Полтавський ГЗК" з 05.01.1995 зареєстровано у статусі юридичної особи, про що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22.09.2004 вчинено запис за №15841200000000014 /том І, а.с. 196-206/. Основним зареєстрованим видом економічної діяльності позивача за КВЕД є добування залізних руд. Функції керівника юридичної особи виконує Лотоус Віктор Вікторович. У переліку засновників (учасників) юридичної особи значиться: “Акціонери відповідно до реєстру”.
У витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПрАТ "Полтавський ГЗК" /том І, а.с. 196-206/ у графі “Інформація про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи” значиться, що кінцевий бенефіціарний власник відсутній. Причина відсутності кінцевого власника: “неможливо визначити КБВ через наявність у структурі власності публічної компанії, акції якої допущені до торгів на Лондонській Фондовій Біржі”.
19.06.2025 Товариство через електронний кабінет платника податків подало до контролюючого органу податкову декларацію з ПДВ за травень 2025 року (реєстраційний номер 9178121954) /том І, а.с. 22-25/ разом зі заявою про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у СЕА ПДВ та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Додаток 3), де в рядку 20.2 задекларовано суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, у розмірі 39 757 769,00 грн /том І, а.с. 38-40/.
Східним МУ ДПС відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.8 п.78.1 ст.78, п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) з урахуванням Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами) та наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 09.07.2025 №157-п, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" (код ЄДРПОУ 00191282) з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., по декларації з податку на додану вартість за травень 2025 року (від 19.06.2025 вх. № 9178121954).
За результатами перевірки складено акт від 30.07.2025 № 550/32-00-07-04/00191282 (далі – акт перевірки)/том І, а.с. 47-60/.
За Актом перевірки встановлені порушення:
- п. 198.2 п.198.3 ст. 198, п. 198.6 ст. 198 з урахуванням норм п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), що призвело до завищення суми податкового кредиту по Декларації за травень 2025 року на суму 47 070 гривень.
Вищезазначене призвело до порушення:
- п. 200.1, абз. в) п. 200.4 ст. 200 Кодексу, внаслідок чого завищено від`ємне значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в травні 2025 року у розмірі 47 070 гривень.
Крім того, перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2025 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, встановлено що ПрАТ "Полтавський ГЗК" на порушення підпункту "б" п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України та у відповідності до п.п. в) п. 200.14 ст. 200 ПК України, не має права на отримання бюджетного відшкодування за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки по декларації з податку на додану вартість за травень 2025 року в сумі 39 757 769 гривень /том І. а.с. 60/.
На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.08.2025 №000/571/32-00-07-04-19 форми "В3", яким встановлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування на 39 757 769 грн /том І, а.с. 14-15/.
Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням від 25.08.2025 №000/571/32-00-07-04-19, позивач оскаржив його до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наявності достатніх фактичних та юридичних підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №000/571/32-00-07-04-19 від 25.08.2025 у повному обсязі з мотивів недоведеності належними і достатніми доказами висновку документальної невиїзної перевірки щодо того, що ОСОБА_1 є бенефіціарним власником, який опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПрАТ “Полтавський ГЗК” у розмірі 49,3%.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів враховує таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно з підп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначає стаття 78 ПК України, а строки їх проведення, в тому числі підстави для зупинення, визначено статтею 82 ПК України.
Відповідно до підп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Згідно з п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків, регламентовано статтею 200 ПК України.
Відповідно до пункту 200.1 означеної норми сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.2 статті 200 ПК України передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.
За приписами пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з пунктом 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Відповідно до пункту 200.8 статті 200 ПК України до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.
Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики (пункт 200.9 статті 200 ПК України).
Як визначено пунктом 200.14 статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:
б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення-рішення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;
в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення-рішення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
Приписами пункту 200.14-1 статті 200 ПК України встановлено, що якщо протягом періоду проведення контролюючим органом камеральної або документальної перевірки прийнято рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", такий контролюючий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення-рішення, в якому зазначається відмова в наданні бюджетного відшкодування.
Таке податкове повідомлення-рішення не підлягає оскарженню.
Судовим розглядом встановлено, що за даними Державного реєстру санкцій щодо ОСОБА_1 , Zhevaho Kostiantyn, (Україна, податковий номер НОМЕР_1 ) у порядку, встановленому Законом України від 14 серпня 2014 року №1644-VІІ "Про санкції", прийнято рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), зокрема щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань.
Санкції введено в дію Указом Президента України від 12.02.2025 № 81/2025 "Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 12 лютого 2025 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" (позиція 3 Додаток 1). Дата прийняття рішення про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку встановленому Законом України від 14 серпня 2014 року № 1644-VІІ "Про санкції": 12.02.2025. Термін дії санкцій - безстроково.
Як слідує з акту перевірки податковий орган дійшов висновків про відсутність права у позивача на бюджетне відшкодування за травень 2025 року на суму 39 757 769,00 гривень, оскільки ОСОБА_1 є бенефіціарним власником та опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПрАТ "Полтавський ГЗК" (код ЄДРПОУ 00191282) у розмірі 49, 3%.
При проведенні перевірки податковим органом були використані:
1. Звіт незалежного аудитора за 2023 рік по ПрАТ “Полтавський ГЗК” (вх. №4777/6/ЕКПП від 10.06.2024 року);
2. Проміжний результат компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024 року, опублікованого 31.07.2024 року на офіційному сайті www.ferrexpo.com, на підставі аналізу яких контролюючий орган дійшов висновку про те, що компанія “Fevamotinico S.a.r.l.” належить “The Minco Trust”, яка у свою чергу належить ОСОБА_2 та двом іншим членам його родини;
3. Ухвала колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 30.01.2025 року №757/39743/23-к, якою залишено без змін ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.09.2023 року про накладення арешту у кримінальному провадженні №62019000000000890 від 14.06.2019, де з-поміж інших обставин справи суд зазначив про те, що ОСОБА_3 є бенефіціарним власником та опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПрАТ "Полтавський ГЗК" у розмірі 49,3%.
Згідно з приписами пункту 200.4-1 статті 200 ПК України платники податку, щодо яких у порядку, встановленому Законом України “Про санкції”, прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення.
Суми такого від`ємного значення зараховуються у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
На підтвердження правомірності висновків Акту перевірки відповідачем також надано лист Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.02.2026 № 46-1758/26, яким повідомлено, що: “..Відповідно до річної декларації ОСОБА_4 за 2016, поданої як Народним депутатом України, останній задекларував, що через Minco Trust є власником акцій Ferrexpo Рlс……Крім того, згідно Проспекту емісії акцій Ferrexpo рlс від 2007 про продаж 152,097,932 акцій компанії та допуск до офіційного списку Управління фінансових послуг та до торгів на Лондонській фондовій біржі (ІРО), зазначено, що акціонер продавець (Fevamotinico S.a.r.l) повністю контролюється Minco Trust, серед бенефіціарів якого є ОСОБА_3 . Хоча Групою надалі керуватиме виконавчий комітет, членом якого є ОСОБА_3 , який зараз не є учасником і не буде учасником після Глобальної пропозиції, проте ОСОБА_3 матиме змогу опосередковано впливати на бізнес Групи через свою бенефіціарну частку в Minco Trust, яке, як власник усього випущеного капіталу акціонера-продавця, має можливість контролювати всі дії, які потребують схвалення акціонерів, у тому числі схвалення значних корпоративних правочинів, і він також буде невиконавчим директором Компанії.…Крім всього іншого, відповідно до витягу з Офіційного комерційного реєстру Кантону Цуг Швейцарії (Handelsregisteramt des Kantons Zug) https://zg.chregister.ch/cr-portal/auszug/auszug.xhtml?uid=CHE-109.378.764 в період з 21.11.2008 по 02.03.2020 року ОСОБА_3 виступав уповноваженим підписантом компанії FERREXPO AG, з правом колективного підпису…Відповідно до витягу з Центрального реєстру підприємств Данії (Det Centrale Virksomhedsregister, CVR) https://datacvr.virk.dk/enhed/virksomhed/30700279, починаючи з 14.04.2008 і до цього часу (через компанію Vorskla Steel Holdings Limited, Кіпр) Костянтин Жеваго є бенефіціарним власником компанії VORSKLA STEEL DENMARK A/S (CVR-номер 30700279, місцезнаходження: Хавневей, буд. 31, Фредеріксверк, Данія, 3300) - опосередкована участь і право голосу становлять 100%). При цьому, в період з 27.02.2009 до 24.03.2022 одним із власників компанії виступала вищезгадана Fevamotinico SaRL. Тобто, Костянтин Жеваго здійснював контроль над VORSKLA STEEL DENMARK A/S та реалізовував своє право голосу в управлінні цією компанією, в тому числі, через Fevamotinico SaRL, що свідчить про підконтрольність ОСОБА_2 компанії Fevamotinico SaRL. Наведені факти свідчать про те, що компанії ПрАТ “Полтавський ГЗК”, ТОВ “Єристівський ГЗК”, ТОВ “Біланівський ГЗК”, ТОВ “ФЕРРЕКСПО СЕРВІС”, FERREXPO AG, FERREXPO Plc, Fevamotinico SaRL та Minco Trust належать Костянтину Жеваго та знаходяться під його контролем.
Указом Президента України № 81/2025 від 12.02.2025 введено в дію рішення РНБО від 12 лютого 2025 року “Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)”, яким на певних осіб, у тому числі стосовно ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ) Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , Громадянство UA, податковий номер НОМЕР_1 , накладено безстроково персональні санкції:
1) позбавлення державних нагород України, інших форм відзначення; 
2) блокування активів – тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними; 
3) обмеження торговельних операцій (повне припинення); 
4) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення); 
5) запобігання виведенню капіталів за межі України; 
6) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; 
7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах; 
8) заборона користування радіочастотним спектром України; 
9) обмеження або припинення надання електронних комунікаційних послуг і використання електронних комунікаційних мереж (повне припинення); 
10) заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб – резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом; 
11) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України (повна заборона); 
12) заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність; 
13) запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю; 
14) припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони; 
15) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності; 
16) заборона на набуття у власність земельних ділянок; 
17) інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом (заборона укладення договорів та вчинення правочинів; заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, виданих цією особою; заборона виплати дивідендів або інших платежів, пов`язаних із корпоративними правами (правом власності на частку, акції, паї) на користь особи щодо якої застосовані санкції та осіб, що діють від її імені).
З преамбули Закону України від 14 серпня 2014 року №1644-VII “Про санкції” (далі - Закон № 1644-VII) слідує, що інститут санкцій законодавець запровадив з метою невідкладного та ефективного реагування на наявні і потенційні загрози національним інтересам і національній безпеці України, включаючи ворожі дії, збройний напад інших держав чи недержавних утворень, завдання шкоди життю та здоров`ю населення, захоплення заручників, експропріацію власності держави, фізичних та юридичних осіб, завдання майнових втрат та створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод.
Частиною першою статті 1 Закону № 1644-VII встановлено, що з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).
Частиною першою статті 2 Закону № 1644-VII визначено, що правову основу застосування санкцій становлять Конституція України, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закони України, нормативні акти Президента України, Кабінету Міністрів України, рішення Ради національної безпеки та оборони України, відповідні принципи та норми міжнародного права.
Згідно із частиною третьою статті 5 Закону № 1644-VII рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1-21, 23-25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.
На виконання вимог частини п`ятої 5 статті 5 Закону № 1644-VII реалізація санкцій щодо особи, щодо якої застосовано санкції, у сфері відносин, які регулюються Податковим кодексом України та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, забезпечується контролюючим органом шляхом здійснення заходів, передбачених пунктом 21-1.1 статті 21-1 ПК України.
Згідно із статтею 21-1 ПК України контролюючі органи виконують рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняті у порядку, встановленому Законом України “Про санкції”, шляхом здійснення таких заходів:
анулювання ліцензій на право здійснення діяльності у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального - у разі застосування санкції щодо анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності;
відмова/зупинення у поверненні помилково та/або надміру сплачених сум податків та зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, пені, штрафів - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;
відмова в наданні розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), а також у прийнятті рішення про перенесення строків сплати розстрочених (відстрочених) сум - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;
зупинення/відмова в наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань.
Підставою для здійснення контролюючим органом заходів, визначених пунктом 21-1.1 цієї статті, є рішення про застосування (внесення змін) спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняте у порядку, встановленому Законом України “Про санкції”.
Згідно із пунктом 200.12-1 статті 200 ПК України з дати прийняття рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України “Про санкції”, зупиняються бюджетне відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування та перебіг строків здійснення такого бюджетного відшкодування, визначених цією статтею.
Зазначена в абзаці першому цього пункту сума бюджетного відшкодування залишається доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та перераховується цим органом на рахунок платника податку в обслуговуючому банку/небанківському надавачі платіжних послуг та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України, протягом п`яти операційних днів з дати прийняття рішення про скасування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України “Про санкції”.
Таким чином, з наведеного слідує, що держава обмежує право осіб, щодо яких прийнято рішення про застосування (внесення змін) спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) в одержанні коштів з держаного бюджету України.
Законом України від 18.06.2024 № 3813-IX “Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей податкового адміністрування під час воєнного стану для платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства”, який набрав чинності з 01.08.2024, ПК України було доповнено, зокрема, підпунктом 14.1.241-1 такого змісту:
"14.1.241-1. Термін "кінцевий бенефіціарний власник" вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".
Відповідно до преамбули Закону України від 06.12.2019 № 361-IX "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", який набрав чинності з 28.04.2020, цей Закон спрямований на захист прав та законних інтересів громадян, суспільства і держави, забезпечення національної безпеки шляхом визначення правового механізму запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (надалі – Закон № 361-IX).
За визначенням, наведеним у пункті 30 частини першої статті 1 вказаного Закону, кінцевий бенефіціарний власник - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція.
Кінцевим бенефіціарним власником є:
для юридичних осіб - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи (в тому числі через ланцюг контролю/володіння);
для трастів, утворених відповідно до законодавства країни їх утворення, - засновник, довірчий власник, захисник (за наявності), вигодоодержувач (вигодонабувач) або група вигодоодержувачів (вигодонабувачів), а також будь-яка інша фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність трасту (в тому числі через ланцюг контролю/володіння);
для інших подібних правових утворень - особа, яка має статус, еквівалентний або аналогічний особам, зазначеним для трастів.
Ознакою здійснення прямого вирішального впливу на діяльність є безпосереднє володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи.
Ознаками здійснення непрямого вирішального впливу на діяльність є принаймні володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб, трасти або інші подібні правові утворення, чи здійснення вирішального впливу шляхом реалізації права контролю, володіння, користування або розпорядження всіма активами чи їх часткою, права отримання доходів від діяльності юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування органів управління, а також вчинення правочинів, які дають можливість визначати основні умови господарської діяльності юридичної особи, або діяльності трасту або іншого подібного правового утворення, приймати обов`язкові до виконання рішення, що мають вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, незалежно від формального володіння.
При цьому кінцевим бенефіціарним власником не може бути особа, яка має формальне право на 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі, але є комерційним агентом, номінальним власником або номінальним утримувачем, або лише посередником щодо такого права.
Положеннями частини першої статті 5-1 Закону № 361-IX передбачено, що юридичні особи повинні мати інформацію про кінцевого бенефіціарного власника або його відсутність та структуру власності.
Юридичні особи зобов`язані подавати інформацію про кінцевого бенефіціарного власника або про його відсутність та структуру власності для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Юридичні особи, які є засновниками (учасниками) юридичних осіб, і фізичні особи, які є засновниками (учасниками) юридичних осіб та/або здійснюють вирішальний вплив на їхню діяльність, зобов`язані надавати на запит юридичних осіб інформацію, необхідну для подання юридичною особою для внесення або актуалізації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань інформації про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності юридичної особи, а також самостійно повідомляти юридичних осіб про зміну кінцевого бенефіціарного власника та/або структури власності юридичної особи протягом 5 робочих днів з дати виникнення такої зміни.
Методологія визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника розробляється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, за результатами проведеного обговорення з громадськістю, затверджується Кабінетом Міністрів України та Національним банком України.
Відповідно до абзацу четвертого частини другої статті 5-1 Закону України від 06 грудня 2019 № 361-ІХ “Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення” Кабінет Міністрів України постановою від 19 вересня 2023 р. № 1011 затверджено Методологію визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника (далі - Методологія).
Відповідно до пункту 2 Методології остання поширюється на юридичних осіб приватного права, утворених і зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім осіб, визначених частиною восьмою статті 5-1 Закону № 361-ІХ.
На виконання вимог частини третьої статті 5-1 Закону № 361-IX юридичні особи зобов`язані підтримувати відомості про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності юридичної особи в актуальному стані, повідомляти державного реєстратора про зміни протягом 30 робочих днів з дня їх виникнення та подавати державному реєстратору документи, що підтверджують зазначені зміни, у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Водночас, за визначенням частини восьмої статті 5-1 Закону № 361-ІХ вимоги цієї статті не поширюються на політичні партії, структурні утворення політичних партій, професійні спілки, їх об`єднання, організації профспілок, передбачені статутом профспілок та їх об`єднань, творчі спілки, місцеві осередки творчих спілок, організації роботодавців, їх об`єднання, адвокатські об`єднання, адвокатські бюро, організації, що здійснюють професійне самоврядування у сфері нотаріату, релігійні організації, державні органи, органи місцевого самоврядування, їх асоціації, публічні компанії (юридичні особи, створені у формі публічного акціонерного товариства, акції яких допущені до торгів принаймні на одній фондовій біржі (регульованому ринку) з переліку іноземних фондових бірж (регульованих ринків), який формується в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, на які розповсюджуються вимоги щодо розкриття інформації про кінцевих бенефіціарних власників, рівнозначні тим, що були прийняті Європейським Союзом), державні та комунальні підприємства, установи, організації, торгово-промислові палати, державні пенсійні фонди, житлово-будівельні кооперативи, дачні (дачно-будівельні) кооперативи, садівничі та гаражні (гаражно-будівельні) кооперативи (товариства), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, асоціації власників житлових будинків, внесені до Реєстру неприбуткових установ та організацій сільськогосподарські кооперативи, сільськогосподарські кооперативні об`єднання, відокремлені структурні підрозділи із статусом юридичної особи (крім відокремленого підрозділу іноземної неурядової організації).
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ПрАТ “Полтавський ГЗК” у графі “Інформація про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи” значиться, що кінцевий бенефіціарний власник відсутній. Причина відсутності кінцевого власника: “неможливо визначити КБВ через наявність у структурі власності публічної компанії, акції якої допущені до торгів на Лондонській Фондовій Біржі” .
Однак, як вбачається зі змісту Меморандуму щодо структури власності та контролю над Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), переклад якого з англійської на українську мову додано позивачем до матеріалів справи, Компанія та її прямі або непрямі дочірні компанії – “Група” є публічною компанією з обмеженою відповідальністю, а не публічним акціонерним товариством, як того вимагає частина восьма статті 5-1 Закону № 361-ІХ.
З огляду на таку обставину, та враховуючи, що позивач створений також у формі приватного акціонерного товариства, а не публічного акціонерного товариства, колегія суддів зауважує, що він не підпадає під виключення, передбачене частиною восьмою статті 5-1 Закону № 361-ІХ, і на нього розповсюджується як дія вказаної статті так і Методологія.
Отже, позивач зобов`язаний підтримувати відомості про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності юридичної особи в актуальному стані.
Відповідно до пункту 5 Методології визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника або встановлення факту його відсутності включає в себе такі етапи:
1) дослідження ознак, характеру та міри (рівня, ступеня, частки) прямого вирішального впливу на діяльність юридичної особи шляхом безпосереднього володіння фізичною особою ключовою часткою статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи;
2) дослідження ознак, характеру (вигоди, інтересу) та міри (рівня, ступеня, частки) непрямого вирішального впливу (контролю) на діяльність юридичної особи шляхом володіння фізичною особою ключовою часткою статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб, трастів або інших подібних правових утворень чи здійснення вирішального впливу на діяльність юридичної особи шляхом реалізації права контролю, володіння, користування або розпорядження всіма активами чи їх часткою, права отримання доходів від діяльності юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування органів управління, а також вчинення правочинів, які дають можливість визначати основні умови господарської діяльності юридичної особи або діяльності трасту або іншого подібного правового утворення, приймати обов`язкові до виконання рішення, що мають вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення незалежно від формального володіння;
3) дослідження інформації про засновників, довірчих власників, захисників (у разі наявності), вигодоодержувачів (вигодонабувачів) або групу вигодоодержувачів (вигодонабувачів), а також про будь-яких інших фізичних осіб, які здійснюють вирішальний вплив на діяльність трасту або іншого подібного правового утворення (зокрема через ланцюг контролю / володіння), у випадку їх наявності у структурі власності юридичної особи та/або у випадку утворення юридичної особи - правового утворення, подібного до трасту. Щодо трастів та інших подібних правових утворень, вигодоодержувачі (вигодонабувачі) яких характеризуються певними ознаками або класом, встановлюється інформація про таких вигодоодержувачів (вигодонабувачів), яка б надала можливість встановити їх особу в момент виплати чи реалізації ними належних їм прав;
4) здійснення систематизації, узагальнення, аналізу та документування інформації, отриманої під час дій, визначених підпунктами 1-3 цього пункту;
5) проведення моніторингу та актуалізації (оновлення) інформації про кінцевих бенефіціарних власників.
Кількість осіб, які здійснюють прямий та/або непрямий вирішальний вплив (контроль), не є фіксованою та може бути різною на основі поєднання форм власності, контролю та/або іншого впливу. Якщо в результаті дослідження інформації на наявність ознак вирішального впливу на діяльність юридичної особи встановлено більше однієї особи, кожна така особа вважається кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи.
У розумінні пункту 8 Методології дослідження інформації для визначення кінцевого бенефіціарного власника включає в себе збір та проведення аналізу інформації (даних), необхідної для встановлення вирішального впливу на діяльність юридичної особи, отриманої з джерел, визначених у цьому розділі, та з урахуванням особливостей нормативно-правового регулювання створення, режиму майна, переданого засновниками, державної реєстрації та діяльності юридичної особи, а також ідентифікацію та верифікацію даних, що дають змогу встановити кінцевого бенефіціарного власника.
Згідно з пунктом 10 Методології конкретні форми та шляхи дослідження інформації, аналізу фактичних даних з метою з`ясування ознак і засобів набуття / зміни вирішального впливу визначаються в кожному випадку окремо.
Порядок і етапи дослідження та визначення ознак вирішального впливу, їх обсяг, зміст та послідовність проведення, передбачені цією Методологією, можуть змінюватися залежно від обставин, які виникають під час дослідження наявності впливу на діяльність юридичної особи.
За змістом пункту 12 Методології з`ясування даних, що дають змогу встановити кінцевого бенефіціарного власника, та ознак непрямого вирішального впливу на діяльність юридичної особи може здійснюватися за допомогою інформації, зокрема, яка міститься:
1) у внутрішніх (локальних) документах юридичної особи, які регламентують порядок створення та діяльність юридичної особи залежно від її організаційно-правової форми, а саме в установчих документах (засновницькому договорі, статуті, рішенні про утворення юридичної особи, яка діє на підставі модельного статуту юридичної особи), положеннях про органи управління юридичної особи (положеннях про загальні збори, наглядову раду, раду директорів, виконавчий орган, ревізійну комісію та інші органи, утворені відповідно до рішень юридичної особи);
2) у протоколах засідань органів управління юридичної особи, а саме установчих/загальних зборів засновників/учасників/акціонерів/членів, рішеннях одноосібних/колегіальних органів (наказах, розпорядженнях, рішеннях);
3) у корпоративному договорі, за яким учасники товариства зобов`язуються реалізовувати свої права та повноваження певним чином або утримуватися від їх реалізації;
4) у письмових угодах про здійснення від імені юридичної або фізичної особи правочинів з управління майновими/немайновими правами, набуття/припинення майнових/немайнових прав юридичної або фізичної особи та в документах про стан їх виконання;
5) в обліково-статистичній (адміністративній), фінансовій та податковій звітності, яка ведеться та розкривається юридичною особою відповідно до вимог законодавства, аудиторських звітах, результатах перевірок фінансово-господарської діяльності;
6) у відкритих інформаційних системах, реєстрах і базах даних органів державної влади, саморегулівних організацій, органів суспільного нагляду, засобах масової інформації, соціальних мережах, інших відкритих джерелах та інформації, яка міститься у публічному доступі, в іноземних державних реєстрах, які забезпечують збирання, накопичення та облік інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування;
7) у поясненнях посадових осіб, засновників/учасників/акціонерів/членів юридичної особи, інших документах, що підтверджують можливість вирішального впливу на діяльність юридичної особи, наданих самостійно або на запит юридичної особи;
8) у зверненнях (листах, повідомленнях), які надійшли від фізичних або юридичних осіб, державних, судових, правоохоронних чи розвідувальних органів, щодо діяльності юридичної особи;
9) у документах, що підтверджують державну реєстрацію актів цивільного стану (свідоцтві або витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть);
10) у документах, що підтверджують громадянство (підданство) особи, реєстрацію іноземної юридичної особи у країні її місцезнаходження (витяг із торговельного, банківського, судового реєстру тощо), - у разі утворення юридичної особи, засновником (засновниками) якої є іноземна юридична особа, або у разі змін, пов`язаних із входженням до складу засновників юридичної особи іноземної юридичної особи, якщо засновником юридичної особи є юридична особа - нерезидент. 
Керуючись пунктом 16 Методології під час визначення кінцевого бенефіціарного власника за ознакою непрямого вирішального впливу на діяльність юридичної особи шляхом володіння фізичною особою ключовою часткою статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб досліджується інформація про зв`язки між особами, які можуть бути використані для того, щоб домогтися більшої вигоди для себе, та можуть ґрунтуватися на родинних відносинах, майнових, організаційно-управлінських або договірних відносинах. 
У розумінні пункту 18 Методології ознаки непрямого вирішального впливу шляхом реалізації права контролю встановлюються на підставі, зокрема:
1) надання особою зобов`язуючих вказівок органам управління юридичної особи;
2) ведення особою перемовин щодо вчинення правочинів юридичною особою та узгодження суттєвих умов таких правочинів, які в подальшому лише формально затверджуються або виконуються органами управління юридичної особи без подальшого додаткового затвердження;
3) наявності в особи довіреності на здійснення значних правочинів від імені юридичної особи, що видана на строк більше ніж один рік та не передбачає попереднього погодження таких правочинів органами управління юридичної особи;
4) здійснення особою операцій за банківськими рахунками юридичної особи або наявності можливості блокувати операції за такими рахунками;
5) зазначення особи як засновника (кінцевого бенефіціарного власника, вигодонабувача) юридичної особи під час відкриття рахунків такою юридичною особою, крім випадків, якщо активи такої юридичної особи є частиною активів трасту, фонду, установи, іншого утворення без статусу юридичної особи, засновником (кінцевим бенефіціарним власником, фактичним вигодонабувачем) якого є така особа.
Положеннями статті 83 ПК України визначено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є:
83.1.1. документи, визначені цим Кодексом;
83.1.2. податкова інформація;
83.1.3. експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України;
83.1.4. судові рішення;
83.1.6. податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи;
83.1.7. мультимедійна інформація (фото, відео-, звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами.
З огляду на зміст вищенаведених норми ПК України та положень Методології, контролюючий орган мав право під час проведення перевірки використовувати Звіт незалежного аудитора за 2023 рік по ПрАТ “Полтавський ГЗК” (вх. № 4777/6/ЕКПП від 10.06.2024), дані Проміжного результату за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024 компанії Ferrexpo PLC (опублікованого 31.07.2024 на офіційному веб-сайті www.ferrexpo.com) та судові рішення.
Відповідно до розділу 810000 “Примітки - Корпоративна інформація та Звіт про відповідність вимогам МСФЗ” Звіту незалежного аудитора за 2023 рік по ПрАТ “Полтавський ГЗК” (вх. №4777/6/ЕКПП від 10.06.2024) “…Станом на 31 грудня 2023 року Компанія має єдиного акціонера Ferrexpo AG, якому належить 100% акцій (310 000 000 шт). Аналогічний стан був і на 31 грудня 2022 року. Компанія є основною виробничою потужністю для групи підприємств, які знаходяться під контролем компанії Ferrexpo рlс (спільно іменуються як "Група компаній Ferrexpo"), яка є публічною компанією, акції якої котируються на Лондонській фондовій біржі. 24 травня 2007 року компанія Ferrexpo рlс ("Кінцева материнська компанія") придбала 100% частку в компанії Ferrexpo AG за рахунок обміну акцій, у результаті чого відбулося об`єднання підприємств під спільним контролем. Частку менше 50% в компанії Ferrexpo рlс у кінцевому рахунку утримує компанія Мinсо Trust, яка була створена для управління часткою участі у Групі компаній Ferrexpo, яка належить ОСОБА_2 та його найближчим родичам...”.
При проведенні перевірки використано дані Проміжного результату за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024 компанії Ferrexpo PLC (опублікованого 31.07.2024 на офіційному веб-сайті www.ferrexpo.com): Мова оригіналу: “The largest shareholder of the Group is Fevamotinico S.a.r.l. (“Fevamotinico”), a company incorporated in Luxembourg. Fevamotinico is ultimately wholly owned by The Minco Trust, of which Kostyantin Zhevago and two other members of his family are the beneficiaries. At the time this report was published, Fevamotinico held 49.3% (31 December 2023: 49.3%; 30 June 2023: 49.5%) of Ferrexpo plc's issued share capital.” “Найбільшим акціонером групи є “Fevamotinico S.a.r.l.” (“Fevamotinico”), компанія, яка зареєстрована в Люксембурзі. Fevamotinico в кінцевому підсумку повністю належить “The Minco Trust”, яка, в свою чергу, належить ОСОБА_2 та двом іншим членам його родини, що є бенефіціарами. На момент опублікування цього звіту Fevamotinico володіє 49,3 % акціонерного капіталу “FERREXPO PLC” (31.12.2023 – 49,3%, 30.06.2023 – 49,5%).”.
Колегія зауважує, що відповідно до Проміжних результатів за шість місяців, що закінчилися 30.06.2024 та оприлюднені 31.07.2024 на офіційному сайті компанії Ferrexpo Plc. (реєстраційний номер 05432915, Великобританія) https://www.ferrexpo.com/media/1esexgwi/ferrexpo-2024-interim-results.pdf на сторінці 54 у позиції Контрольний акціонер вказано, що 49,5% акцій Ferrexpo plc належать Fevamotinico S.a.r.l.; Fevamotinico повністю належить The Minco Trust. The Minco Trust є дискреційним трастом, який має трьох бенефіціарів, до складу яких входять пан ОСОБА_6 та двоє інших членів його родини. Кожен із бенефіціарів ОСОБА_7 вважається контрольним акціонером Ferrexpo plc.
Перевіряючи доводи позивача щодо неактуальності інформації про кінцевого бенефіціарного власника ОСОБА_1 станом на час проведення податкової перевірки, колегія суддів визнає, що інформація, яка розміщена на офіційному сайті компанії Ferrexpo Plc. (реєстраційний номер 05432915, Великобританія) станом на 30.06.2025, яка оприлюднена 06.08.2025 на сторінці https://www.ferrexpo.com/media/ogynllhq/20250806-ferrexpo-2025-interim-results-rns.pdf (ст.55) англійською мовою : “Fevamotinico S.a.r.l. holds 49.3% of the voting rights in Ferrexpo plc as at the date of this report. The Minco Trust is a discretionary trust that has three beneficiaries, consisting of Mr Zhevago and two other members of his family. For the purposes of the UK Listing Rules, each of the beneficiaries of The Minco Trust is considered a controlling shareholder of Ferrexpo plc”, в українському перекладі: “Fevamotinico S.a.r.l. володіє 49,3% прав голосу в Ferrexpo plc на момент складання цього звіту. Minco Trust є дискреційним трастом, який має трьох бенефіціарів, до складу яких входять пан Жеваго та двоє інших членів його родини. Для цілей Правил лістингу Великої Британії кожен із бенефіціарів Minco Trust вважається контрольним акціонером Ferrexpo plc”, є загальновідомою обставиною, яка не потребує доказування сторонами та підтверджує, що компанія Ferrexpo Plc., яка підпадає під юрисдикцію Великої Британії, контролюється Жеваго К. В., бо для цілей Правил лістингу Великої Британії, він як один із бенефіціарів Minco Trust, вважається контрольним акціонером Ferrexpo plc”. А відтак, посилання представника позивача на не визначення часток у володінні трастом The Minco Trust бенефіціарами ОСОБА_1 та членами його родини, як на підставу неможливості застосування у спірних правовідносинах Закону України “Про санкції”, є неприйнятним.
Вищенаведене також спростовує твердження позивача про неактуальність відомостей Проміжних результатів за шість місяців, що закінчилися 30.06.2024, на які посилався відповідач при проведенні перевірки з 09.06.2025 по 24.06.2025, оскільки інформація щодо контрольних акціонерів компанії Ferrexpo Plc. станом на 30.06.2025 не зазнала змін.
Також в Акті перевірки є посилання на ухвалу колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 30.01.2025 по справі № 757/39743/23-к, якою ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 вересня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора Харченка С.В. про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62019000000000890 від 14.06.2019 та накладено арешт (повний перелік зазначено в резолютивній частині оскаржуваної ухвали) залишено без змін, а апеляційну скаргу представника Компанії ФЕРРЕКСПО АГ “FERREXPO AG” – адвоката Шевченка Дениса Олександровича, з внесеними змінами та доповненнями до неї – без задоволення (розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, https://reyestr.court.gov.ua/Review/124916819).
Перевіривши вищевказане посилання, колегія суддів враховує, що вищевказаним судовим рішенням встановлено “Так, в ході проведення досудового розслідування з Єдиного державного реєстру декларацій встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_1 з 19.04.2007 наявні корпоративні права у вигляді 231 400 000 акцій, номінальною вартістю 7230000 гривень, емітентом яких є юридична особа зареєстрована в Республіці Сінгапур “The Minco Trust”, код 26462335. Отже, ОСОБА_1 є беніфіціарним власником компанії “The Minco Trust” юридична особа, яка зареєстрована в Республіці Сінгапур, код 26462335. В свою чергу “The Minco Trust” володіє 100% статутного капіталу компанії “Fevamotinico Sarl” (реєстраційний № B128246, адреса: 12 Rue Guillaume Schneider, L-2522, Luxembourg, Велике Герцогство Люксембург). Отже, ОСОБА_1 є кінцевим бенефіціарним власником компанії Fevamotinico Sarl (реєстраційний № B128246,адреса: 12 Rue Guillaume Schneider, L-2522, Luxembourg, Велике Герцогство Люксембург). В свою чергу “Fevamotinico S.a.r.l.” володіє 49,5% статутного капіталу компанії “FERREXPO PLС” юридична особа, яка зареєстрована в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії, код 05432915, адреса 55 St. James's Street, London, England, SW1A 1LA. В свою чергу “FERREXPO PLС” володіє 100% статутного капіталу компанії “FERREXPO AG” юридична особа, яка зареєстрована в Швейцарській Конфедерації, код CH-170.3.025.159-2, податковий номер компанії 1021-252-64 та 100% статутного капіталу компанії “First-DDSG Logistics Holding GmbH” юридична особа, яка зареєстрована в Республіці Австрія, код 293420 a, REID AT.293420-59. В свою чергу “FERREXPO AG” володіє 100% статутного капіталу: ПрАТ "Полтавський ГЗК" код ЄДРПОУ 00191282, ТОВ “Біланівський ГЗК” код ЄДРПОУ 36601298, ТОВ “Єристівський ГЗК” код ЄДРПОУ 35713283 та ТОВ "Феррекспо сервіс" код ЄДРПОУ 33638786…”.
“..Таким чином, підозрюваний ОСОБА_1 є кінцевим бенефіціарним власником та опосередковано володіє, зокрема:
1. Часткою у статутному капіталі ПрАТ "Полтавський ГЗК" код ЄДРПОУ 00191282 у розмірі 49,5%, у вигляді 153 450 000 простих іменних акцій;
2. Часткою у статутному капіталі ТОВ “Біланівський ГЗК” код ЄДРПОУ 36601298 у розмірі 49,5%;
3. Часткою у статутному капіталі ТОВ “Єристівський ГЗК” код ЄДРПОУ 35713283 у розмірі 49,5%;
4. Часткою у статутному капіталі ТОВ "Феррекспо сервіс" код ЄДРПОУ 33638786 у розмірі 49,5%”.
“…07.09.2023 року (клопотання датоване 05.09.2023) прокурор відділу Офісу Генерального прокурора Харченко С.В. звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту, із забороною відчуження, розпорядження та користування на корпоративні права наступних юридичних осіб, а саме на:
1) 49,5% статутного капіталу ПрАТ "Полтавський ГЗК" код ЄДРПОУ 00191282 у вигляді 153 450 000 простих іменних акцій; 
2) 49,5% статутного капіталу ТОВ “Біланівський ГЗК” код ЄДРПОУ 36601298; 
3) 49,5% статутного капіталу ТОВ “Єристівський ГЗК” код ЄДРПОУ 35713283;
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.09.2023 року вказане клопотання прокурора задоволено”.
Отже, у вказаному судовому рішенні встановлено, що ОСОБА_1 є бенефіціарним власником та опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПрАТ “Полтавський ГЗК” (код ЄДРПОУ 00191282) у розмірі 49,5%.
Також, контролюючий орган під час розгляду справи у суді першої інстанції послався на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2023 по справі № 910/268/23 про забезпечення позову, яка постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2023 залишена без змін та підтверджена постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.01.2024 по справі № 910/268/23 (розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, https://reyestr.court.gov.ua/Review/119628292) .
Перевіривши вищевказане посилання, колегією суддів встановлено, що у справі № 910/268/23 за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1. Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат", 3. Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", 4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 45 979 796 953,50 грн. Верховний Суд дійшов таких висновків:
“ 92. Верховний Суд звертає увагу на той факт, що у Високому суді Англії та Уельсу у справі №FL-2021-000002 за позовом (1) банку та (2) Фонду до (1) ОСОБА_1 , (2) FROLD PROJECT LTD, (3) EASTROAD COMMERCE LTD, (4) FORTMAN SHIPPING UK LTD, (5) Яна Ентоні Піллоу (рішення Високого Суду Англії та Уельсу від 21.09.2021), ОСОБА_1 висував низку заперечень щодо британської юрисдикції спору, які були враховані судом. Саме його представники звертали увагу англійського суду на те, що існує значна кількість чинників зв`язку з Україною, зокрема, що відповідач є громадянином України, який хоча й тимчасово проживає в Дубаї, але зазвичай проживає в Україні, де має постійне помешкання. Звертали увагу на те, що відповідач окремо зобов`язався підпорядкуватися юрисдикції судів України (п.73 рішення Високого суду Англії та Уельсу).
93. Високий суд вказав, що “..його участь у Ferrexpo не забезпечила реального зв`язку з Англією. Хоча він зареєстрований та записаний тут, він має штаб-квартиру та є платником податків у Швейцарії, а його операційна база – в Україні.
94. У цій справі відповідачем ОСОБА_1 не подано жодного доказу з метою доведення, що його особистий закон не визначається правом України.
95. Суд заборонив відчужувати корпоративні права низці іноземних юридичних осіб та утворень, із яких Компанії Ferrexpo PLC (Англія), Fevamotinico SaRL (Люксембург), Minco Trust (Сінгапур) та Ferexpo AG (Швейцарія). Між тим, бізнес групи компаній Ferrexpo ведеться саме на території України, що підтверджено наданими Фондом доказами. На території України зареєстровані тамають місцезнаходження скаржники (крім Компанії Ferrexpo AG ( ОСОБА_8 )), корпоративні права у статутних капіталах трьох гірничо-збагачувальних комбінатів, що належать Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), зареєстровані на території України (інформація щодо них внесена до ЄДР, акції обліковуються в українській депозитарній системі). Операційна база групи – всі три гірничо-збагачувальні комбінати знаходяться на території України (Полтавська область).
96. “… при визначенні відносин ОСОБА_1 з цілою групою компаній, які розкидані по різних юрисдикціях, то обґрунтованим можна вважати підхід судів попередніх інстанцій які застосували до цих правовідносин при визначенні статусу ОСОБА_1 як кінцевого бенефіціарного власника та контролера групи компаній право України як таке, що найбільш тісно пов`язано із цими правовідносинами. Дійсно, суди попередніх інстанцій детально не аргументували вибір права і не послалися на відповідні колізійні норми, втім, це не призвело до помилкового результату. Верховний Суд вважає посилання судів саме на норми права України правильним вибором права, яке підлягає застосуванню.
97. Отже, Верховний Суд доходить висновку, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано застосували законодавство України при визначенні статусу ОСОБА_1 як кінцевого бенефіціарного власника і до відносин у рамках групи компаній Ferrexpo тому, що за всіма обставинами правовідносини мають більш тісний зв`язок з правом України, аніж з правом будь-якої іншої країни.
99. Поняття кінцевого бенефіціарного власника досить однаково тлумачиться в різних юрисдикціях, оскільки базується на рекомендаціях FATF (Financial Action Task Force on Money Laundering) – Групи з розробки фінансових заходів боротьби з відмиванням грошей, зокрема:
- Сорока Рекомендаціях FATF;
- Керівництві FATF щодо прозорості та бенефіціарної власності 2014 року (щодо 24 та 25 Рекомендацій)
- Керівництві FATF щодо бенефіціарної власності юридичних осіб (березень 2023 року) тощо.
100. Таким самим доволі універсальним правовим інститутом можна вважати й інститут права власності.
108. … суди лише оцінили докази позивача, якими підтверджується здійснення ОСОБА_1 контролю щодо ланцюжка пов`язаних компаній і вважали такі докази достатніми для накладення арешту та встановлення заборон на відчуження відповідних корпоративних прав в межах групи компаній Ferrexpo.
111. З огляду на наведені положення законодавства та встановлені обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про поширення на спірні правовідносини норм законодавства України.
122. Суди попередніх інстанцій, мотивуючи ухвалені рішення, по суті, частково підняли корпоративну завісу, яка відокремлювала ОСОБА_1 від ланцюжка формально самостійних компаній, які він контролює (здійснює опосередковане володіння їх корпоративними правами), визнали що компанії, які входять до складу групи Ferrexpo, володіють корпоративними правами в інтересах ОСОБА_1 , тобто є номінальними власниками майна, яке фактично є активом відповідача, який він контролює.
130. Суди, керуючись вищенаведеними нормами, встановили, що ОСОБА_1 не був власником корпоративних прав групи компаній Ferrexpo у значенні статей 316-319 ЦК, втім, визнали його кінцевим бенефіціарним власником відповідно до визначення п.30 ч.1 ст.1 Закону "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення". 
131. Верховний Суд погоджується з доводами скаржників, що за загальним правилом чинне законодавство України (як і інших країн) встановлює принцип самостійної відповідальності учасника юридичної особи (власника корпоративних прав за своїми зобов`язаннями), а тим більше кінцевого бенефіціарного власника.
135. Водночас за останні роки Верховний Суд неодноразово формулював правові висновки, у яких визначав умови, коли юридична самостійність юридичної особи може бути проігнорована. Верховний Суд застосовував у своїх рішеннях доктрину "підняття корпоративної завіси" та доктрину "альтер его"…
139. У п.66 рішення від 24.10.1995 у справі Agrotexim and Others v. Greece (заява №14807/89) ЄСПЛ зазначив, що підходи "проникнення за корпоративну завісу" або "ігнорування статусу юридичної особи" можуть застосуватись тільки у виняткових випадках.
140. Механізм підняття корпоративної завіси є виключенням із загальноприйнятного принципу відокремленості юридичної особи з метою додержання справедливості та балансу інтересів усіх учасників цивільного обороту. Він полягає у відступі від принципів відокремленості та обмеженої відповідальності.
141. Міжнародний суд ООН у справі Barcelona Traction (яка стосувалась можливості Бельгії надавати дипломатичний захист від втручання Іспанії в майнові права компанії, зареєстрованої в Канаді, акціонерами якої були піддані Бельгії) зробив застереження, що "форми інкорпорації та юридична особистість іноді застосовувались не тільки для цілей, для яких вони були призначені. Іноді корпоративна особа не могла захистити права тих, хто передав їй свої фінансові ресурси; тому виникли ризики зловживання, як і в багатьох інших інститутах права. Отже, тут, як і в інших випадках, право, діючи в рамках економічної реальності, мало надати захисні заходи та механізми в інтересах тих, хто знаходився всередині корпоративних осіб, так і тих хто був ззовні, хто взаємодіяв з ними: незалежне існування юридичних осіб не може вважатись абсолютним. В цьому контексті процеси "підняття корпоративної завіси", або "зневажання юридичною особою" були визнані виправданими та справедливими в деяких обставинах та для деяких цілей. Практика, акумульована щодо цього питання на національному рівні, вказує на те, що вуаль піднімається для запобігання зловживання привілеями юридичної особи, як у деяких випадках шахрайства, для захисту третіх осіб таких як кредитори або набувачі, або для запобігання уникненню юридичних вимог або обов`язків" (Barcelona Traction, Light and Power Company, Limited, Judgment, I.C.J. Reports 1970, p.3 at p.33-34 paras.38-39).
142. У постанові від 15.06.2022 у справі № 905/671/19 Верховний Суд також дійшов висновку щодо можливості підняття корпоративної завіси щодо групи компаній, які знаходилися під домінуючим контролем фізичної особи.
144. Верховний Суд також звертає увагу, що накладення арешту на активи, якими фізична особа володіє лише опосередковано, саме як кінцевий бенефіціарний власник, та їх стягнення в дохід держави, застосовується судами у випадках, передбачених Законом "Про санкції".
145. Так, у справі №991/1914/23 рішенням Вищого антикорупційного суду (далі – ВАКС) від 20.03.2023 було визнано такими, що фактично належать ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 та стягнуто в дохід держави частку 100% ТОВ "Авангард-Віларті", право на яку було зареєстровано в ЄДР за двома компаніями-нерезидентами, а також частку 66,65% статутногокапіталу ТОВ "Інвестиційний союз "Либідь", яка була зареєстрована в ЄДР за ТОВ "Авангард-Віларті". Суд вказав, що вказані фізичні особи є фактичними (справжніми) бенефіціарними власниками цих активів, а багатошарова корпоративна схема була завуальованим способом ухилитися від негативних наслідків санкцій та зберегти свої активи в Україні. Суд вказав, що "використана відповідачами та досліджена судом надскладна громіздка структура права власності, запроваджена щодо одного об`єкта нерухомості – ТРЦ "Ocean Plaza", обґрунтовується прагненням приховати її справжніх кінцевих бенефіціарних власників" (п.93).
146. Схожі за змістом висновки були зроблені у рішеннях ВАКС від 10.08.2023 у справі № 991/6806/23, від 01.09.2022 у справі №991/3181/22, у постановах Апеляційної палати ВАКС від 03.02.2023 у справі №991/6606/22, від 16.06.2023 у справі №991/265/23. У цих справах суди стягували у дохід держави активи (корпоративні права), які формально належали на праві власності різним юридичним особам, але їх кінцевими бенефіціарними власниками були визнані фізичні особи, на яких були накладені санкції.
147. Це свідчить про широке використання українськими судами доктрини підняття корпоративної завіси у справах, де особа використовує складні корпоративні структури для уникнення відповідальності, де особа та її учасник по суті становлять єдине ціле, їх інтереси неможливо розмежувати, або з метою досягнення справедливого результату (застосування загальних засад цивільного права, передбачених ст. 3 та ст.13 ЦК – розумності, справедливості, заборони зловживання правом).
151. Чинне законодавство не містить норм загального характеру, які б регулювали "підняття корпоративної завіси" між учасником та юридичною особою (частково такі положення включені у спеціальне законодавство - Закон "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Кодекс України з процедур банкрутства). Отже, для визначення випадків, коли судом може застосовуватися ця доктрина необхідно звернутися до доктринальних джерел та судової практики.
152. В українських та закордонних доктринальних джерелах та судовій практиці (див. ОСОБА_12 . Субсидіарна відповідальність кінцевих бенефіціарних власників (засновників, учасників, акціонерів) і посадових осіб за зобов`язаннями юридичної особи боржника: проблеми теорії і практики реалізації доктрини зняття корпоративної вуалі. Київ, 2020; Paul L. Davies and Sarah Worthington. Gower Principles of Modern Company Law. Tenth Edition. 2016, pp.197-206; Slutsker vs. Haron Investments Ltd [2012] EHWC 2539, [2013] EWCA Civ 430; M vs. M [2013] EWHC 2534 (Fam); Petrodel Resources Ltd vs. Prest [2013] UKSC 34; 3 WKR 1 etc; JSC BTA Bank v Solodchenko and Others [2012] 1 WLR 350; JSC BTA Bank v Ablyazov [2015] 1 WLR 4754; постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №522/22473/15-ц, Верховного Суду від 20.07.2022 у справі №910/4210/20) у якості підстав для підняття судом корпоративної завіси найчастіше називають такі випадки:
1) якщо юридична особа та учасник становлять єдине ціле (майно, діяльність, інтереси компанії та учасника настільки спільно пов`язані, переплетені між собою, становлять єдине ціле, що неможливо або немає сенсу юридично розмежовувати їх);
2) використання учасником юридичної особи як фасаду, схеми, оболонки (юридична особа не має самостійного бізнесу, органи управління створені лише номінально, фактично вона керується учасником, створена виключно для уникнення відповідальності перед кредиторами або легального обходу приписів закону);
3) якщо юридична особа фактично діяла як агент або володіла майном в інтересах учасника (коли компанія діє як агент чи номінальний власник майна учасника, суто в його інтересах як принципала чи бенефіціарного власника);
4) в інтересах справедливості (усі інші випадки, коли визнання за компанією самостійної правосуб`єктності призводить до очевидно несправедливого результату).
153. Підняття корпоративної завіси означає, що майно, права та обов`язки, що належать певній юридичній особі, розглядаються як майно, права та обов`язки іншої особи, найчастіше її учасників, керівників або інших компаній групи. Особливістю цієї доктрини є відсутність виключного переліку випадків або умов, за яких правосуб`єктність юридичної особи може не братися до уваги. Суд не визнає правосуб`єктність юридичної особи лише у конкретному спорі, і лише у певних правовідносинах, оскільки це потрібно для досягнення справедливого та розумного вирішення спору, при цьому сама юридична особа не припиняє своє існування.
155. Підставами для застосування доктрини підняття корпоративної завіси може бути зловживання корпоративною структурою для уникнення виконання своїх зобов`язань, зокрема, й щодо відшкодування завданої шкоди, фактичне управління активами групи компаній як власними.
156. Верховний Суд вважає, що встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи № 910/268/23 були достатніми для зворотного підняття судами корпоративної завіси щодо групи компаній Ferrexpo, а саме застосування заходів забезпечення у вигляді заборони відчуження корпоративних прав компаній та товариств групи, що знаходились під контролем ОСОБА_1 як кінцевого бенефіціарного власника.
157. Так, незважаючи на те, що ОСОБА_1 є відомим в Україні та за кордоном бізнесменом - мільярдером, який відкрито користується численними предметами розкоші (будинками, яхтою, приватним літаком, гелікоптером, автомобілями), суди встановили, що він водночас використовує розгалужену та заплутану корпоративну структуру для уникнення прямого володіння будь-якими об`єктами власності (активами), а відповідно й для уникнення відповідальності перед можливими кредиторами.
158. Суди встановили, що на вимогу Фонду про розкриття інформації про активи, якими володіє ОСОБА_1 , така інформація не була надана, що й призвело до необхідності забезпечення позову на суму, яка перевищує 45 млрд грн, через арешт та заборону відчуження активів, якими відповідач володіє опосередковано.
163. Втім, як виснували суди попередніх інстанцій, відповідач свідомо і протягом тривалого часу використовує схему володіння майном, яке юридично оформлено на інших підконтрольних йому осіб, вочевидь для уникнення будь-якої відповідальності за будь-якими персональними зобов`язаннями (тобто це є свідома стратегія відповідача).
169. У цій справі суди попередніх інстанцій виходили із презумпції, що будь-яка із компаній групи Ferrexpo як власник в будьякий момент може реалізувати належні їй корпоративні права має можливість в будь-який момент розпорядитися своїм майном(відчужити, подарувати), діючи відповідно до вказівок відповідача ОСОБА_1 як кінцевого бенефіціарного власника. Тому суди попередніх інстанцій обґрунтовано встановили заборону відчуження (арешт) на корпоративні права всіх компаній групи, які пов`язані між собою ланцюжком володіння. Таким чином, по суті, шляхом підняття корпоративної завіси судами був встановлений арешт саме на корпоративні права, які належали ОСОБА_1 як контролеру, кінцевому бенефіціарному власнику цих компаній, тобто на активи самого ОСОБА_1 , який є відповідачем у справі, а не на все майно компаній групи (належні їм кошти на рахунках, нерухомість, товари в обороті, незавершене виробництво, права вимоги, права інтелектуальної власності тощо).
170. Такий підхід Верховний Суд вважає виправданим з урахуванням всіх обставин цієї справи.
171. Верховний Суд звертає увагу, що до подібних висновків (існування ризику розпорошення активів) дійшов Високий суд Англії та Уельсу у справі №FL-2021-000002 за позовом (1) банку та (2) Фонду до (1) ОСОБА_1 , (2) FROLD PROJECT LTD, (3) EASTROAD COMMERCE LTD, (4) FORTMAN SHIPPING UK LTD, (5) Яна Ентоні Піллоу (рішення Високого Суду Англії та Уельсу від 21.09.2021), яке було надано Фондом і оцінено судомами попередніх інстанцій. У цій справі Фонд звернувся до англійського суду з позовом про стягнення збитків, завданих Банку "Фінанси та Кредит", до ОСОБА_1 та низки інших відповідачів. Фонд також подав заяву про так званий всесвітній арешт активів. Високий суд Англії та Уельсу у своєму рішенні виснував, що існує реальний ризик розпорошення активів (тобто виведення активів з компаній, які контролюються ОСОБА_1 , "перекидання" їх на інші підконтрольні компанії).
175. Доводи скаржників про те, що у спірних правовідносинах відсутні підстави використовувати положення Закону "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", колегія суддів також відхиляє, оскільки вирішуючи спір у справі суди попередніх інстанцій застосовували до сторін не норми, які регулюють правила поведінки у відносинах, пов`язаних із запобіганням та протидією легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, а лише використали визначення, що містяться у цьому законі та на які містяться посилання в Законах "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Щодо відсутності у ОСОБА_1 статусу кінцевого бенефіціарного власника (підтвердження цього статусу неналежними доказами)
176. В оскаржуваних судових рішеннях вказано, що на підтвердження своїх доводів про те, що кінцевим бенефіціарним власником акцій та часток юридичних осіб групи компаній Ferrexpo є відповідач, до заяви Фонду гарантування про забезпечення позову, серед іншого, позивачем було надано: 
- декларації відповідача як народного депутата України;
- поточну інформацію щодо складу акціонерів ПрАТ "Полтавський ГЗК", яка розміщена на офіційному сайті Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку України (агентство здійснює організаційне, технічне та ресурсне забезпечення реалізації повноважень НКЦПФР в сфені розкриття інформації на ринку цінних паперів);
- інформацію про структуру власності ПрАТ "Полтавський ГЗК" станом на 28.04.2020 (довідка посвідчена ЕЦП керівника ПрАТ "Полтавський ГЗК");
- останню опубліковану фінансову звітність ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК" (за 2020 рік);
- проспект емісії Компаній Ferrexpo PLC за 2007 рік та фінансову звітність Компанії Ferrexpo PLC за 2021 рік, а також роздруковану з сайту Компанії Ferrexpo PLC інформацію про структуру власності цієї компанії станом на 09.02.2023;
- поточну інформацію з Комерційного реєстру Кантону Цуг (Швейцарія), Центрального реєстру підприємств Данії, Комерційного реєстру Чеської Республіки, реєстру Companies House (Великобританія), тощо.
177. Надавши оцінку зазначеним доказам, суди попередніх інстанцій дійшли висновків про те, що ці докази в своїй сукупності повно описували структуру власності ПрАТ "Полтавський ГЗК", ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК", відповідно до якої номінальним власником цих юридичних осіб виступає швейцарська Компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ). В свою чергу, власником Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) з часткою 100% в статутному капіталі вказаної компанії є Компанія Ferrexpo PLC. Контролером Компанії Ferrexpo PLC із часткою 50,3% акцій (станом на дату подання заяви про забезпечення позову) є Компанія Fevamotinico SaRL. Компанія Fevamotinico SaRL повністю належить Компанії Minco Trust, кінцевим бенефіціарним власником якого є відповідач та двоє членів його родини.
178. Також суди зазначили, що обставини підконтрольності відповідачу ПрАТ "Полтавський ГЗК", ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК" встановлено рішеннями судів, які набрали законної сили, в господарських справах № № 910/18801/16,910/19560/16, 910/19581/16. Зокрема, у справі № 910/18801/16 судами, на підставі листа Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) від 23.09.2009, адресованого Банку "Фінанси та Кредит", встановлено, що ОСОБА_1 є кінцевим бенефіціарним власником 51% акцій у статутному капіталі Компанії Ferrexpo PLC (кінцевий бенефіціарний власник (контролер) позивача та власник 100% частки в капіталі Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ)).
179. Доводи скаржників про те, що суди безпідставно посилалися на вказані обставини, оскільки у господарських справах №910/18801/16, №910/19560/16, №910/19581/16 ОСОБА_1 не брав участі, колегія суддів не вважає слушними, оскільки відповідно ч. 5 ст.75 ГПК обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Отже, неприйняття особою участі у справі, в якій щодо неї були встановлені певні обставини, може бути підставою для спростування особою цих обставин в загальному порядку, однак якщо відповідні обставини не були спростовані особою, врахування судом зазначених обставин при вирішенні іншого спору за участю цієї особи є обґрунтованим”.
180. Отже, суди вважали, що позивачем належним чином доведено, що в розумінні положень Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" та визначень, наведених у Законі "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", ПрАТ "Полтавський ГЗК", ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК", Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), Ferrexpo PLC, Fevamotinico SaRL та Minco Trust знаходяться під контролем ОСОБА_1 , який є їх кінцевим бенефіціарним власником.
181. У свою чергу відповідачем та скаржниками, під час вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, не спростовано зазначених обставин, та не надано суду доказів існування іншої структури власності гірничо-збагачувальних комбінатів та не доведено, що кінцевим бенефіціарним власником акцій та часток, на які позивач просить накласти арешт, є інша особа, а також не спростовано висновки про те, що ПрАТ "Полтавський ГЗК", ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК", Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), Ferrexpo PLC, Fevamotinico SaRL та Minco Trust є юридичними особами, підконтрольними ОСОБА_1 .
183. Стосовно Компанії Minco Trust Верховний Суд звертає увагу, що скаржники, заперечуючи контроль ОСОБА_1 , обмежилися твердженням, що це дискреційний траст, створений на підставі договору за правом Сінгапуру, і що крім ОСОБА_1 бенефіціарами є інші два члени родини. Водночас не надали суду жодного доказу, яким би було підтверджено ту обставину, що якась інша особа, а не ОСОБА_1 здійснює управління справами групи компаній Ferrexpo, не надано й будь-яких доказів того, що інші два бенефіціари трасту (члени родини відповідача) колись залучалися до вирішення питань управління бізнесом групи компаній. Не було надано установчих документів трасту (трастового договору чи трастової декларації, будь-якого іншого документу), які б підтвердили їх аргументи. Верховний Суд звертає увагу скаржників, що відповідні документи не є публічними і не могли знаходитися в розпорядженні Фонду, між тим як у відповідача, так і у скаржників не було жодних перешкод в отриманні та наданні суду таких доказів. Втім, як відповідач, так і скаржники такою процесуальною можливістю не скористалися.
185. Як було зазначено, кінцевим бенефіціарним власником для юридичних осіб, трастів, утворених відповідно до законодавства країни їх утворення, є фізична особа (в тому числі засновник, довірчий власник, захисник (за наявності), вигодоодержувач (вигодонабувач) або група вигодоодержувачів (вигодонабувачів)).
186. Верховний Суд також звертає увагу на те, що відповідач за власною ініціативою пропонував Високому суду Англії та Уельсу замість запровадження всесвітнього арешту активів встановити обмеження розпорядження часткою відповідача ( ОСОБА_1 ) у Компанії Ferrexpo PLC, що поза сумнівом підтверджує його контроль над цим активом, незважаючи на наявність трасту та інших проміжних компаній в ланцюжку володіння. Відповідач у своїй декларації народного депутата також зазначив, що володіє акціями Компанії Minco Trust.
191. Обов`язок із доказування варто розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи (п.8.2 постанови Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 908/1879/17).
200. Доводи скаржників про те, що належним доказом підтвердження права власності на акції та частки в статутних капіталах є інформація, що міститься у ЄДР та виписка з рахунку в цінних паперах депонента, які не містять відомостей про належність відповідних акцій та часток відповідачу, а також, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на припущеннях, та посилання у зв`язку з цим на неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 14.06.2022 у справі № 926/326/21, від 18.11.2019 у справі № 910/16750/18, від 16.03.2021 у справі № 911/1357/18, від 14.03.2023 у справі № 917/1746/20, від 03.08.203 у справі № 910/366/21, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на таке.
201. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
202. Скаржники посилаються на приписи зазначеної норми та вказують, що згідно з інформацією з ЄДР власником акцій та часток гірничо-збагачувальних комбінатів є Компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ).
203. Однак, наведені доводи не заперечувалися позивачем та не відхилялись судами. Водночас, накладаючи арешт на акції та частки в статутному капіталі комбінатів, суди дійшли висновку, що зазначений в ЄДР власник є лише одним із суб`єктів у розгалуженій структурі підконтрольних відповідачу юридичних осіб, які управляють корпоративними правами гірничозбагачувальних комбінатів в інтересах кінцевого бенефіціарного власника – ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, суди надали оцінку доводам сторін та наявним у матеріалах справи доказам для встановлення саме кінцевого бенефіціарного власника цих часток.
204. Відповідно до ст.1 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" терміни "кінцевий бенефіціарний власник" та "структура власності" вживаються у значенні, наведеному у Законі "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".
205. Згідно з п.30 ч.1 ст.1 Закону "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" кінцевий бенефіціарний власник – будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція.
206. За змістом зазначених визначень, коли перед судом постає питання щодо встановлення кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи, розкриття структури власності повинно відбуватися до тієї міри, яка дозволить встановити саме фізичну особу, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність компанії або дозволить дійти висновку, що кінцевий суб`єкт у структурі власності не входить до спільної групи з іншими особами та не здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи.
207. Тобто, з урахуванням принципу змагальності сторін судового процесу, на спростування наведених позивачем доводів про кінцевого бенефіціарного власника акцій та часток, відповідач та скаржники мали надати відомості про іншу фізичну особу, яка є бенефіціарним власником часток, або про те, що така особа відсутня. Однак, ні відповідач, ні скаржники не надали у попередні судові інстанції відповідні докази на спростування зазначених обставин щодо осіб, які мають істотну участь у Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), і далі – до можливості встановлення фізичних осіб, які є вигодонабувачами від утримання частки компанії, та не вказали про існування будь-яких перешкод в отриманні та наданні суду відповідної інформації, обмежившись лише посилання на норму ст.10 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" та на інформацію, що зазначена у виписці про стан рахунку в цінних паперах, які не містять інформації про кінцевого бенефіціарного власника часток та акцій. 
210. Відповідно до ст. 1 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань" заявником є, зокрема, засновник (засновники) або уповноважена ними особа - у разі подання документів для державної реєстрації створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи; особа, уповноважена рішенням про створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, - у разі подання документів для державної реєстрації створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи; уповноважений представник юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, - у разі подання документів для проведення інших реєстраційних дій щодо юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи.
211. Статтею 35 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань" передбачена відповідальність у сфері державної реєстрації, зокрема, відповідальність за внесення особами, уповноваженими на вчинення дій, спрямованих на державну реєстрацію створення юридичної особи або зміну учасників юридичної особи, до документів, що подаються для такої державної реєстрації, завідомо неправдивих відомостей про кінцевого бенефіціарного власника, неподання або несвоєчасне подання особами, уповноваженими діяти від імені юридичної особи, державному реєстратору інформації про кінцевого бенефіціарного власника, ненадання юридичними особами - резидентами, які є засновниками (учасниками) юридичних осіб, та фізичними особами - резидентами, які є засновниками (учасниками) юридичних осіб та/або здійснюють вирішальний вплив на їхню діяльність, на запит юридичних осіб інформації, необхідної для подання юридичною особою для внесення або актуалізації в ЄДР інформації про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності юридичної особи.
212. Тобто, із зазначених положень вбачається, що інформація, яка підлягає внесенню до ЄДР, подається самою юридичною особою через її ограни управління (представників).
213. А тому, враховуючи ймовірну недобросовісну поведінку відповідача, яка, зокрема, полягає у приховуванні активів, ймовірним є також те, що за умови підконтрольності останньому, юридичні особи свідомо вчинятимуть дії (бездіяльність), якими сприятимуть приховуванню активів, зокрема й шляхом невнесення актуальних відомостей до ЄДР щодо кінцевих бенефіціарних власників.
214. Верховний Суд звертає увагу скаржників, що згідно з ч.5 ст. 10 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань" вимоги указаної статті щодо визнання достовірними відомостей, внесених до ЄДР не застосовуються у правовідносинах щодо статусу відомостей про кінцевих бенефіціарних власників.
216. Враховуючи зазначене, доводи про відсутність у ЄДР відомостей щодо відповідача як бенефіціарного власника ґрунтуються на формальному підході, у той час як статус кінцевого власника визначається за фактичним управлінням юридичною особою (впливом на управління нею). У зв`язку із цим, Верховний Суд відхиляє відповідні доводи скаржників”.
З огляду на встановлені у справі № 910/268/23 обставини ПрАТ "Полтавський ГЗК", ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК", Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), Ferrexpo PLC, Fevamotinico SaRL та Minco Trust знаходяться під контролем ОСОБА_1 , який є їх кінцевим бенефіціарним власником.
Згідно з частинами 4, 5 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Оскільки обставини того, що ОСОБА_1 є кінцевим бенефіціарним власником ПрАТ "Полтавський ГЗК", ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК", Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), Ferrexpo PLC, Fevamotinico SaRL та Minco Trust, встановлено численними судовими рішеннями, і, починаючи з 2017 року, до цього часу не були спростовані ОСОБА_1 в загальному порядку, як то передбачено ч. 5 ст. 75 ГПК України, ч. 5 ст. 78 КАС України, у тому числі і на підставі документів щодо компанії “The Minco Trust”, поданих позивачем у додаткових поясненнях до апеляційного суду, врахування колегією суддів таких обставин, на які також посилається і відповідач у цій справі, при вирішенні цього спору є обґрунтованим.
Пунктом 9 Закону України від 18.06.2024 року № 3813-IX “Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей податкового адміністрування під час воєнного стану для платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства” в абзаці другому пункту 43.1 статті 43, абзацах першому і другому пункту 100.15 статті 100, абзаці першому пункту 200.4-1 статті 200, абзаці другому пункту 291.3 статті 291 слова “щодо яких” замінено словами “щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких)”.
Відповідно до розділу ІІ прикінцевих положень Закону України від 18.06.2024 №3813-IX цей закон набирає чинності з першого числа місяця, наступного за місяцем його опублікування, крім: пунктів 9 і 25 розділу I цього Закону (щодо змін до пункту 43.1 статті 43, пункту 100.15 статті 100, пункту 200.4-1 статті 200, пункту 291.3 статті 291 і пункту 299.10 статті 299 ПК України), які набирають чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, але не раніше 1 липня 2024 року.
Таким чином, станом на дату складання акту документальної (30.07.2025) підпунктом 200.4-1 статті 200 ПК України було визначено, що платники податку, щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України “Про санкції”, прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення.
Отже, враховуючи доведення відповідачем обставин того, що станом на дату подання заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань кінцевим бенефіціарним власником ПрАТ "Полтавський ГЗК" є ОСОБА_1 , до якого з 12.02.2025 застосовані спеціальні економічні та інші обмежувальні санкції у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", відповідач, як контролюючий орган, правомірно прийняв податкове повідомлення-рішення від 25.08.2025 року №000/571/32-00-07-04-19, яким на підставі підпункту "б" пункту 200.4, підпункту "в" пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України (далі – ПК України) відмовив у бюджетному відшкодуванні від`ємного значення з ПДВ за травень 2025 року на суму 39 757 769 грн.
За вказаних обставин, податкове повідомлення-рішення від 25.08.2025 року №000/571/32-00-07-04-19 винесене відповідачем з урахуванням чинних на момент його винесення норм ПК України, а тому скасуванню не підлягає.
Колегія суддів відхиляє посилання представника позивача на постанову Верховного Суду від 11.02.2026 по справі № 440/7294/25, оскільки обставини цієї справи є відмінними від тих, яким надавалась оцінка Верховним Судом.
Так, у справі № 440/7294/25 Верховний Суд зазначив, що не здійснює оцінки наявності чи відсутності у тієї чи іншої фізичної особи статусу кінцевого бенефіціарного власника як такого із урахуванням ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 30.01.2025 по справі № 757/39743/23-к та постанови Верховного Суду від 10.01.2024 по справі № 910/268/23, на які посилався відповідач, стверджуючи про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Разом з цим, оцінка наявності у ОСОБА_1 статусу кінцевого бенефіціарного власника для правильного вирішення справи, що розглядається, має значення, а тому підлягають врахуванню висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 10.01.2024 по справі № 910/268/23. 
Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 11.02.2026 по справі № 440/7294/25, Суд касаційної інстанції не має права здійснювати переоцінку обставин, з яких виходили суди при вирішенні справи, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16).
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), згодом підтриманий Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17 вересня 2020 року у справі № 908/1795/19).
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Беручи до уваги, що суд першої інстанції під час вирішення спірних правовідносин невірно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в оскаржуваній частині, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2026 по справі № 440/11039/25 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 по справі № 440/12423/25 скасувати. 
Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя | | В.В. Катунов
Судді | | І.М. Ральченко   Л.О. Фоміна
Постанова складена в повному обсязі 04.09.26.