Справа № 333/5589/26
Провадження № 2-о/333/270/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 року     м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Круглікової А.В.,
при секретарі судового засідання Єрмоленко А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою
заявника: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 
заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, код ЄДРПОУ: 37834773, місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 90
про встановлення факту постійного проживання на території України, 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ) звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року за адресою: АДРЕСА_2 .
Заяву обґрунтовано тим, що в 24.02.2026 ОСОБА_1 звернулася із заявою до Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області в особі Комунарського відділу у м. Запоріжжя з проханням провести перевірку належності до громадянства України з подальшим оформленням паспорта громадянина України. Листом №2312-430/2312.1-26.1-25 від 20.03.2026 Управління ДМС у Запорізькій області повідомило, що за результатами перевірки підтверджено видачу 23.11.1985 ВВС Оріхівського райвиконкому Запорізької області на ім`я заявника (на той час ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорту громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 , у зв`язку з досягнення 16-ти річного віку. Стосовно реєстрації місця проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року інформація відсутня. В результаті здійснення визначених законодавством заходів та перевірок базами даних Реєстру, наявними державними реєстрами та іншими інформаційними базами, що перебувають у власності держави, підприємств, установ та організацій особу заявника встановлено, належність до громадянства України не підтверджено. А тому, заявниця звернулася до суду для встановлення юридичного факту проживання на території України.
В судове засідання заявник та представник заявника не з`явилися, були повідомлені належним чином, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без участі заявника та її представника, просив заяву задовольнити.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, до суду надав пояснення в яких не заперечував проти задоволення заяви. 
Суд дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви.
Згідно з ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту.
Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження.
Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого, повинно бути зазначено докази, що підтверджують факт.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року постійно проживали на території України.
Статтею 3 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянами України є особи, що постійно проживали на території України, станом на 24 серпня 1991 року, а також особи, які приживали на території України, станом на 13 листопада 1991 року і не були громадянами інших держав.
Відповідно до п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає такі документи: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР; в) рішення суду, яке підтверджує факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.
Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама народилась або постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама народилась або постійно проживала на інших територіях, що входили на момент її народження або під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), має право на набуття громадянства України за територіальним походженням.
Листом Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.
Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України», є підставою для оформлення належності до громадянства України.
Для встановлення факту належності до громадянства України, залежно від підстав цього встановлення, предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України, станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України, станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України, станом на 24 серпня 1991 року, або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала, станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Судом встановлено, що згідно з витягом з Державного акту цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Кірове, Оріхівського район, Запорізької області про що Виконавчим комітетом Кіровської сільської Ради Оріхівського району Запорізької області 14.05.1968 складено актовий запис №28 .
Відповідно до витягу з Державного акту цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб 31.12.1985 ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_3 , про що Виконавчим комітетом Кіровської сільської Ради Оріхівського району Запорізької області складено актовий запис №41, свідоцтво серії НОМЕР_2 , прізвище чоловіка та дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_4 ».
Згідно з актовим записом про народження дитини № 39 від 29.09.1986 року складеним Виконавчим комітетом Кіровської сільської Ради Оріхівського району Запорізької області ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відомостях про батьків зазначені батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_3 .
Відповідно до актового запису про народження дитини № 35 від 26.11.1989 року складеним Виконавчим комітетом Кіровської сільської Ради Оріхівського району Запорізької області ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відомостях про батьків зазначені батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 .
Згідно з актовим записом про народження дитини № 08 від 19.03.1994 року складеним Виконавчим комітетом Кіровської сільської Ради Оріхівського району Запорізької області ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у відомостях про батьків зазначені батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 .
Відповідно до відповіді Таврійської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 27.04.2026 №01-20/0484 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 1985 року до моменту евакуації, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно з архівної довідки виданої Комунальною установою «Трудовий архів» Оріхівської міської ради від 07.04.2026 №15/Ж-129-1 в книгах обліку розрахунків з оплати праці колгоспу «Ленінським шляхом» зберігаються відомості про те, що ОСОБА_1 працювала там дояркою з 1984 по 1998 рік.
Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд вважає, що прийняття рішення про встановлення факту постійного проживання заявника на території України не створює будь-яких самостійних юридичних наслідків, які б призвели до безпосереднього набуття ним громадянства України.
Встановлення вказаного факту є лише одним з чинників, потрібних для отримання заявником громадянства України у встановленому законом порядку.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 13.11.1991 року за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується зібраними у справі доказами, а тому заява ОСОБА_1 задовольняється судом. 
Керуючись ст.ст. 76, 263 – 265, 315, 316, 318, 319 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження: село Кірове Оріхівського району Запорізької області, на території України станом на 13 листопада 1991 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду 
м. Запоріжжя        А.В.Круглікова