Справа № 522/3627/26-Е
Провадження № 2/522/6215/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2026 року       м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,
розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси 11.03.2026 року надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання коштів № 71177957 від 04.09.2025 року у розмірі 29 240,00 грн., та за Договором про надання коштів № 6598878 від 04.09.2025 року у розмірі 35 518,00 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 04.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів № 71177957, згідно з яким відповідачці було надано кредит в розмірі 17 000 грн., строком на 30 днів (до 03.10.2025 року), з фіксованою процентною ставкою 0,300 % в день. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день становить 4,00 %.
Також, 04.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів № 6598878, згідно з яким відповідачці було надано кредит в розмірі 14 000 грн., строком на 360 днів (до 29.08.2026 року), з фіксованою процентною ставкою 0,95 % в день. У разі порушення строків повернення кредиту нараховується неустойка в розмірі 700 грн., за кожен день понадстрокового користування.
У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з даним позовом.
Матеріали позову суддя отримала 12.03.2026 року.
Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №2479561 від 18.03.2026 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2026 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків.
26.03.2026р через канцелярію суду надійшла заява від представника позивача про виконання ухвали суду. Зазначені недоліки усунуті. Разом із заявою представником позивача надійшло клопотання про витребування доказів з АТ КБ «Приват Банк» (ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса: вул. Набережна Перемоги, 30, м. Дніпро, 49094, Україна) інформації по операціям, здійсненим по картам № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , які належать відповідачці ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 01.04.2026 року по справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання на 08.05.2026 року.
Ухвалою суд від 08.05.2026 року клопотання представника позивача задоволено та витребувано з АТ КБ «Приват Банк» (ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса: вул. Набережна Перемоги, 30, м. Дніпро, 49094, Україна):
- інформацію щодо належності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) карткового рахунку № НОМЕР_4 ;
- інформацію щодо належності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) карткового рахунку № НОМЕР_5 ;
- виписку по картковому рахунку № НОМЕР_4 , відкритому в АТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , за період з 04.09.2025 року по 07.09.2025 року;
- виписку по картковому рахунку № НОМЕР_5 , відкритому в АТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , за період з 04.09.2025 року по 07.09.2025 року.
У зв`язку з відсутність відзиву судове засідання відкладено на 11.06.2026 року.
У зв`язку з відсутність відзиву судове засідання відкладено на 16.07.2026 року.
Про розгляд справи 16.07.2026 року сторони були повідомлені.
Відповідачка ОСОБА_1  про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, відзив та заяв по суті справи суду не надала.
Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України передбачено що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Враховуючи повторне належне повідомлення учасників справи та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України та враховуючи перебування судді Домусчі Л.В. у відпустці з 17.07.2026 року по 28.07.2026 року, датою складення цього судового рішення є 29.07.2026 року.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 04.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів № 71177957, згідно з яким відповідачці було надано кредит в розмірі 17 000 грн., строком на 30 днів, тобто до 03.10.2025 року, який зобов`язалась повернути та сплатити відсотки за користування коштами, які складали 0,300 % в день, комісію за надання кредиту, яка складає 15.00% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 2 550,00 грн.). Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день становить 4,00 %. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 1399,08 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту за умовами укладеного договору складає 21 080,00 грн.
Відповідно до п. 2.3. Договору обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки базується на припущенні, що Договір залишається дійсним протягом строку, визначеного п.п. 2.2. п. 2. Договору та що Позикодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Ставки, визначені цим пунктом є незмінними протягом всього строку кредиту та можуть бути змінені виключно підставі укладеної між Позикодавцем та Позичальником додаткової угоди до Договору. Параметри, порядок і графік повернення кредиту, сплати процентів та комісії за надання кредиту визначено в додатку № 1 до цього Договору.
Відповідно до п.6.1. за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2. Договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок), виходячи із строку фактичного користування кредитом, за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за договором. 
Відповідно до п.6.2. за надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті позичальником в останній день користування кредитом відповідно до п. 2.2. Договору. Розмір Комісії, яка нараховується за надання Кредиту визначений п.п. 2.2.4. п. 2.2. Договору. 
Відповідно до п.6.3. позичальник зобов`язаний повернути повністю суму отриманого кредиту, сплатити проценти в строк, визначений договором та комісію за надання кредиту, будь-яким доступним йому способом. За умовами укладеного Договору у позичальника відсутня необхідність укладення договорів щодо додаткових та/або супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту. Позичальником самостійно оплачуються послуги фінансових посередників, що здійснюють перерахування грошових коштів, відповідно до їх тарифів. Вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії Договору і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості Кредиту для Позичальника.
Також, 04.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів № 6598878, згідно з яким відповідачці було надано кредит в розмірі 14 000 грн., строком на 360 днів, тобто до 29.08.2026 року, який зобов?язалась повернути та сплатити відсотки за користування коштами 0,95 % в день, комісію за надання кредиту, яка складає 17.25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 2 415,00 грн.). У разі порушення строків повернення кредиту нараховується неустойка в розмірі 700 грн., за кожен день понадстрокового користування. Загальні витрати за кредитом складають 50 295,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту за умовами укладеного договору складає 64 295,00 грн.
Відповідно до п. 2.3. Договору обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки базується на припущенні, що Договір залишається дійсним протягом строку, визначеного п.п. 2.2. п. 2. Договору та що Позикодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Ставки, визначені цим пунктом є незмінними протягом всього строку кредиту та можуть бути змінені виключно підставі укладеної між Позикодавцем та Позичальником додаткової угоди до Договору. Параметри, порядок і графік повернення кредиту, сплати процентів та комісії за надання кредиту визначено в додатку № 1 до цього Договору.
Відповідно до п.6.1. за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2. Договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок) виходячи із строку фактичного користування Кредитом (його залишком), за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за Договором та підлягають сплаті періодично кожні 30 календарних днів з дати надання кредиту у складі першого обов`язкового платежу та мінімальних обов`язкових платежів відповідно до п.п. 2.2.4. п. 2.2. та п.п. 2.2.5. п. 2.2. Договору. 
Відповідно до п.6.2. За надання Кредиту Позичальник сплачує Кредитодавцю Комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання Кредиту та підлягає сплаті Позичальником відповідно до умов Договору. Розмір Комісії, яка нараховується за надання Кредиту визначений п.п. 2.2.8. п. 2.2. Договору. 
Відповідно до п.6.3. Позичальник зобов`язаний повернути Кредит, сплатити Проценти за користування та Комісію за надання кредиту відповідно до умов визначених цим Договором, будь-яким доступним йому способом. За умовами укладеного Договору у позичальника відсутня необхідність укладення договорів щодо додаткових та/або супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту. Позичальником самостійно оплачуються послуги фінансових посередників, що здійснюють перерахування грошових коштів, відповідно до їх тарифів. Вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії Договору і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості Кредиту для Позичальника.
Договори укладені на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст. 6, 627 ЦК України.
Вирішуючи спір суд виходить із наступного.
Згідно ст. 205 ЦК України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст.ст. 526, 530, 610 ЦК України та ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.
Вказаний договір про надання коштів № 71177957 від 04.09.2025 року укладено дистанційно, в електронній формі, шляхом підписання електронного повідомлення про прийняття (акцент) пропозиції та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 46432. Рахунок позичальника: НОМЕР_4 .
У Додатку № 1 до Договору позики (з фіксованою процентною ставкою) № 71177957 від 04.09.2025 року Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, загальна вартість кредиту становить 21080,00 грн. Додаток до договору також підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором 46432.
Відповідно до довідки ТОВ «Европейська платіжна система» № КД-000027796 від 20.01.2026р вбачається, що відповідачці були перераховані кошти за номером платежу: 5c72a108-9772-4b9f-bc26-4bd12a66cf91, дата платежу: 04.09.2025р, отримувач Голдинська Лейла, номер платіжної картки: НОМЕР_4 , сума: 17000,00 грн.
Суд вважає доведеним факт укладення 04.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 договору про надання кредиту № 771177957 та виконання Кредитодавцем свого зобов`язання щодо надання кредиту у сумі 17 000 грн., що підтверджується випискою за договором № б/н за картковим рахунком № НОМЕР_1 за період 04.09.2025-07.09.2025 у АТ КБ «Приватбанк». 
З зазначеної виписки судом встановлено факт користування відповідачкою отриманими грошовими коштами.
Вказаний договір про надання кредиту № 659887 від 04.09.2025 року укладено дистанційно, в електронній формі, шляхом підписання електронного повідомлення про прийняття (акцент) пропозиції та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 772377. Рахунок позичальника: НОМЕР_5 .
У Додатку № 1 до Договору позики (з фіксованою процентною ставкою) № 6598878 від 04.09.2025 року Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, загальна вартість кредиту становить 64295,00 грн. Додаток до договору також підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором 772377.
Відповідно до довідки ТОВ «Европейська платіжна система» № КД-000026458 від 19.01.2026р вбачається, що відповідачці були перераховані кошти за номером платежу: 52ab303e-c2d5-43db-b5e5-8a56d340bf9d, дата платежу: 04.09.2025р, отримувач Голдинська Лейла, номер платіжної картки: НОМЕР_5 , сума: 14000,00 грн.
Суд вважає доведеним факт укладення 04.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 договору про надання кредиту № 6598878 та виконання Кредитодавцем свого зобов`язання щодо надання кредиту у сумі 14 000 грн., що підтверджується випискою за договором № б/н за картковим рахунком № НОМЕР_2 за період 04.09.2025-07.09.2025 у АТ КБ «Приватбанк». 
З зазначеної виписки судом встановлено факт користування відповідачкою отриманими грошовими коштами.
Доказів на користь того, що відповідачкою була погашена заборгованість, до суду надано не було. Договори у встановленому законом порядку відповідачкою не оспорювався та не визнавався недійсним.
Суд вважає доведеним факт укладення 04.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 договору позики № 71337636 та договору позики № 6598878 та виконання позивачем свого зобов`язання щодо надання кредиту у сумі 14 000 грн. та 17 000 грн.
Таким чином судом встановлено, що відповідач належним чином свої обов`язки за кредитним договором не виконала, внаслідок чого допустила виникнення заборгованості:
за договором № 71177957 від 04.09.2025 року станом на 29.01.2026 року у розмірі 29 240,00 грн., з яких:
-17 000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 
-1 530,00 грн. – сума заборгованості за процентами; 
-2 550 грн. – сума заборгованості за комісією; 
-8 160,00 грн. – сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове 
користування.
за договором № 6598878 від 04.09.2025 року станом на 28.01.2026 року становить 35 518,00 грн., з яких: 
-14 000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 
-12 103,00 грн. – сума заборгованості за процентами; 
-2 415 грн. – сума заборгованості за комісією; 
-7 000 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою.
Станом на даний час заборгованість за кредитами відповідачкою не погашена. Розрахунок заборгованості відповідачкою не спростований.
Таким чином суд вважає, що позивач належним чином довів своє право на пред`явлення позову.
У порушення умов кредитних договорів, а також ст.ст. 509, 526, 1048,1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаними договорами не виконала.
Виходячи з викладеного суд вважає що вимоги за кредитним договором №71177957 від 04.09.2025 року про стягнення заборгованості за тілом кредиту 17 000 грн. та процентів за їх користування 1530 грн., та за кредитним договором №6598878 від 04.09.2025 року про стягнення заборгованості за тілом кредиту 14 000 грн. та процентів за їх користування 12 103 грн. доведеними та підлягають задоволенню. При цьому суд зазначає, що вимоги про стягнення процентів у розмірі 12 103 грн. підлягають задоволенню, оскільки заборгованість нарахована в межах строку, визначеного у договорі.
Щодо стягнення процентів за споживчим кредитом, нарахованими за понадстрокове користування за споживчим кредитом №71177957 від 04.09.2025р.
Наразі закріпилася судова практика Верховного Суду в частині формування правових позицій щодо застосування ст. ст. 1048, 1050, 625 ЦК України у кредитних спорах. Здебільшого в цьому питанні Верховний Суд підтримує правовий висновок, сформований Великою Палатою ще у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. Цей правовий висновок має тенденцію до застосування судами першої та апеляційної інстанції в будь-яких кредитних спорах.
Надаючи правову оцінку вищевказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Вказаний висновок міститься у п. 35 Постанови.
Окрім того, в п. 54 Постанови Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто, згідно з висновком Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Якщо кредитний договір має домовленість, що передбачає закінчення строку кредитування поверненням позичальником кредитних коштів і кредитор не направляв у порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України вимогу, а вживав інші заходи досудового врегулювання, то за таких обставин слід дійти висновку про правомірність нарахування банком процентів за користування кредитними коштами боржником. Іншими словами, якщо немає вимоги, оформленої відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК, та немає строку закінчення кредитного договору, то нарахування процентів банком можливе до повернення позичених коштів.
Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно до розрахунку ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», загальна заборгованість за договором №71177957 від 04.09.2025 року станом на 29.01.2026 року становить 29 240,00 грн., з яких: 8160,00 грн. – сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування, яка нарахована за період з 04.10.2025 року по 15.10.2025 рік.
Верховний Суд послідовно наголошує: право кредитодавця нараховувати договірні проценти припиняється після спливу строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове повернення, а нарахування підвищених процентів за понадстрокове користування поза цим строком суперечить закону, та призводить до вочевидь несправедливих результатів
Після закінчення строку договору інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечуються ст. 625 ЦК України (3% річних та інфляційні втрати), а не продовженням нарахування договірної чи підвищеної ставки.
Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду також надійшла у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (пункти 53, 54), від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19) .
 
З урахуванням викладеного суд вважає, що вимоги про стягнення процентів поза строком договору не підлягають задоволенню, 
Щодо стягнення комісії за надання кредиту.
Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість по комісії по кредитним договорам у розмірі 2550 грн. та 2415 грн.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 (провадження № 61-18751св21) вказано, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів існування, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у № 204/224/21 викладено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Так, згідно з Договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71177957 від 04.08.2025 року позичальнику було встановлено комісію за надання кредиту в розмірі 15,00% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 2550 грн.). Згідно з Договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №6598878 від 04.08.2025 року позичальнику було встановлено комісію за надання кредиту в розмірі 15,00% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 2415 грн.).
При цьому відповідно змісту п.6.2 Договорів від 04.09.2025 року, зазначено, що комісія за надання кредиту - це грошові кошти, які згідно умов Договору Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю за надання Кредиту в якості однієї зі складових загальних витрат за споживчим кредитом.
При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку послуг з обслуговування кредиту, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які товариством установлена комісія. Тобто, в чому саме полягає комісія з надання кредиту, за які саме послуги призначена та принципу її нарахування кредитні договори не містять.
Враховуючи, що товариство не зазначило та не надало доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення договору про сплату комісії за кредитом є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Отже, стягнення комісії за надання кредитних коштів суперечить ст. 11, 12 ЗУ «Про споживче кредитування», тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки комісій за Договорами про надання коштів №71177957 від 04.09.2025 року та №6598878 від 04.09.2025 року задоволенню не підлягають.
Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення неустойки за кредитним договором №6598878 від 04.09.2025 року.
Так, виходячи із положень пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Оскільки нарахування штрафних санкцій здійснено за 2025-2026 роки, тобто під час дії воєнного стану, суд дійшов до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачки неустойки в розмірі 7000,00 гривень за кредитним договором № 6598878 від 04.09.2025 року не підлягає задоволенню.
За таких обставин, на підставі вищенаведеного і враховуючи, що існування заборгованості за кредитним договором в повному обсязі не спростовано, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Позивач ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у позовній заяві просили стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 4 500 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження здійснених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду надано: копію договору про надання правової допомоги № 02-08/2025 від 20.08.2025 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та адвокатом Ткаченко Ю.О, витяг з Акту № 4-МК від 05.02.2026р. приймання-передачі про надання правничої допомоги за договором №20-08/25 від 20.08.2025р., щодо примусового стягнення заборгованості з боржників в тому числі з ОСОБА_1 , згідно якого сторони погодили, що сума витрат, за надання замовником послуг по справі становить 4 500 грн. та складається з вивчення та збору документації, складання позовної заяви про стягнення боргу.
Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14.11.2018 року у справі № 753/15687/15.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1834,92 грн., оскільки позов задоволено на 68,92% та витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 3 101,40 грн. 
Керуючись ст.ст. 15, 16, 203, 207, 509, 524-526, 530, 536, 549-551, 610-612, 629, 638-640, 1048, 1050, 1052, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 43, 64, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924, 01010, м. Київ, площа Арсенальна, буд.1Б) заборгованість у загальному розмірі 44 633 (сорок чотири тисячі шістсот тридцять три) гривні 00 копійок, з яких:
-за договором № 71177957 від 04.09.2025 року 18 530,00 грн., з яких:
-17 000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 
-1 530,00 грн. – сума заборгованості за процентами; 
-за договором № 6598878 від 04.09.2025 року 26 103 грн., з яких: 
-14 000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 
-12 103,00 грн. – сума заборгованості за процентами; 
Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924, 01010, м. Київ, площа Арсенальна, буд.1Б) судовий збір у розмірі 1 834 (одна тисяча вісімсот тридцять чотири) гривні 92 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924, 01010, м. Київ, площа Арсенальна, буд.1Б) витрати на правову допомогу у розмірі 3 101 (три тисячі сто одна) гривня 40 копійок.
В інший частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 29.07.2026 року.

Суддя Л.В. Домусчі