Справа № 357/9650/26
3/357/3144/26 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2026 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Оксана Вознюк розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області відносно
ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, пенсіонер, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: відомості відсутні,
за ч. 1 ст. 184 КУпАП, 

У С Т А Н О В И Л А:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 08.06.2026 надійшов адміністративний матеріал за ч. 1 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 184 розглядаються у п`ятнадцятиденний строк.
Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
В судове засідання, призначене 22.06.2026 на 12 год 30 хв, а також 06.07.2026 на 11 год 00 хв гр. ОСОБА_1 не з`явилась. Про день та час розгляду справи належно повідомлялась, зокрема шляхом направлення судової повістки та СМС-повістки, яка в статусі «Доставлено». Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Крім того, на офіційному сайті «Судова влада України» у режимі он-лайн фіксуються дата і час кожного судового засідання всіх справ, які розглядаються судами України, за допомогою якого будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду. 
Сторона судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а не навпаки.
Зважаючи на зазначене, вбачається наявність підстав для розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши адміністративний матеріал суддя встановила таке.
Частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
Обов`язки батьків визначено в ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані: 
- виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; 
- піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток;
- забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя;
- поважати дитину;
Крім того забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини та фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
При цьому передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Виховання дітей – є головним моральним і правовим обов`язком батьків. І від того, як батьки виконують свої обов`язки повною мірою залежить увесь процес розвитку дитини, а відповідно і її формування, становлення як людської особистості.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як вбачається з дослідженого протоколу про адміністративне правопорушення, 10.05.2026 близько 22 год 30 хв громадянка ОСОБА_1 ухилялась від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 10.05.2026 близько 22 год 30 хв був виявлений працівниками поліції по АДРЕСА_2 та був доставлений до місця проживання після повідомлення матері про його зникнення (протокол серії ВАД №974615 від 11.05.2026).
До матеріалів справи додано рапорт про виклик на спец лінію «102», в якому заявниця ОСОБА_1 повідомила про те, що її неповнолітній син три години тому пішов з дому та до 21 год 30 хв не повернувся.
У своїх поясненнях від 11.05.2026 ОСОБА_1 повідомила, що 10.05.2026 близько 16 год 00 хв вона вирішила провести профілактичну бесіду з сином, оскільки той напередодні вкрав грошові кошти в бабусі, близько 1700 грн. Почувши це, її син втік з дому. Згодом, о 21 год 37 хв ОСОБА_1 зателефонувала до поліції та повідомила про зникнення її сина. 
Дослідивши адміністративні матеріали, суддя дійшла висновку, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, здійснювати належний нагляд за нею, забезпечувати умови для її безпечного життя та розвитку. Аналогічні обов`язки передбачені статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Зміст зазначених обов`язків охоплює не лише матеріальне забезпечення дитини, а й здійснення постійного контролю за її поведінкою, місцем перебування, колом спілкування, своєчасне реагування на зміни в її поведінці, а також формування у дитини такого рівня довіри до батьків, за якого вона не вдається до самовільного залишення місця проживання як способу вирішення конфліктної чи життєвої ситуації.
Самовільне залишення неповнолітньою дитиною місця проживання саме по собі не свідчить про вину батьків. Водночас у випадку, коли така поведінка стала можливою через відсутність належного контролю за дитиною, недостатню увагу до її виховання та незабезпечення належного виконання передбачених законом батьківських обов`язків, вона є наслідком їх неналежного виконання.
У цій справі суддею встановлено, що неповнолітній син ОСОБА_1 самовільно залишив місце проживання, чим фактично вибув із-під контролю матері. Такі обставини свідчать про неналежне здійснення нею покладених законом обов`язків щодо нагляду за дитиною, забезпечення контролю за її місцем перебування та належного виховання, що утворює об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Відтак наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
При застосуванні адміністративного стягнення, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, відсутність обставин, що обтяжують або пом`якшують відповідальність, суддя дійшла висновку, що стягнення у вигляді попередження, відповідає вимогам статей 23, 33 КУпАП і є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових правопорушень. 
Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 40-1, 184, 221, 283-285, 294 КУпАП України, суддя 

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та застосувати до неї стягнення у виді попередження.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.
Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».
Реквізити для сплати судового збору:
Отримувач коштів: ГУК у Київ. обл/Білоцерків. міс/22030101 
Код отримувача (код за ЄДРПОУ) : 37955989 
Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.) 
Рахунок отримувача: UA188999980313101206000010776 
Код класифікації доходів бюджету: 22030101 
Призначення платежу: 101 РНКОПП (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України; Судовий збір, за адміністративне правопорушення Білоцерківський міськрайонний суд Київської області; номер справи: 357/9650/26.

Суддя	Оксана ВОЗНЮК