Справа № 308/8264/21

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2026 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №22021070000000039 від 22.06.2021, за обвинуваченням:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.364 Кримінального кодексу України,-
ВСТАНОВИВ:
Стороною обвинувачення ОСОБА_10 пред`явлено обвинувачення із наступним формулюванням:
В жовтні 2020 року громадянин України ОСОБА_10 вступив у злочинну змову із невстановленими на даний час особами щодо зловживання владою з метою одержання неправомірної вигоди на користь інших фізичних осіб, всупереч інтересам служби, що завдало тяжких наслідків охоронюваним законом державним чи громадським інтересам.
Зазначена змова стосувалася здійснення протиправного виділення з державної у приватну власність на користь зацікавлених осіб земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які були встановлені, описані та проведеної право власності на них було зареєстроване за державою, на підставі інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів, щодо яких у відповідності до Розпорядження Кабінету міністрів України №60-р від 31.01.2018 існував обов`язок передачі у комунальну власність відповідних об?єднаних територіальних громад.
Змова також стосувалась протиправного виділення з державної у приватну власність земельних ділянок суцільно вкритих лісовими угіддями під виглядом земельних ділянок сільськогосподарського призначення шляхом внесення неправдивих відомостей у Державний земельний кадастр.
Так, ОСОБА_10 , будучи на підставі наказу Держгеокадастру від 25.08.2020 року №219-то «Про призначення ОСОБА_10 » призначений на посаду начальника Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, завданням якого згідно «Положення про головне Управління Держгеокадастру у Закарпатській області», затвердженого наказом №53 від 20.02.2020, є розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення на території Закарпатської області, на виконання завдань якого, пунктами п.1.12 та п.1.20 «Розподілу обов?язків між начальником, першим заступником та заступниками начальника ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області», затвердженого наказом ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області №133 від 01.06.2017, був наділений повноваженнями підписувати розпорядчі накази Головного управління для розпорядження землями державної власності сільського призначення. 
Таким чином, ОСОБА_10 обіймав в державній установі посаду, яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у зв`язку з чим, згідно примітки до статті 364 КК України - є службовою особою. 
02 жовтня 2020 ОСОБА_10 отримав для затвердження підготовлений ФОП ОСОБА_12 проект землеустрою про відведення у власність 26 земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Киблярівської сільської ради Ужгородського району, будучи достеменно обізнаним про неправдивість даних вказаних у проекті щодо цільового призначення вказаних земельних ділянок, окрім цього будучи достеменно обізнаним з вимогами розпорядження Кабінету міністрів України №60-р від 31 січня 2018, щодо обов`язку ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області після формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в ході інвентаризації земель, передати зазначені земельні ділянки у комунальну власність Середнянської об?єднаної територіальної громади, притримуючись наміру передачі земельної ділянки площею
53,4 гектари в приватну власність, видав наказ №4835-CГ від 02.10.2020, яким затвердив вищевказаний проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, та шляхом передачі у приватну власністю відчужив з державної власності 26 земельних ділянок, за кадастровими номерами
2124883000:10:011:0010; 2124883000:10:011:0011; 2124883000:10:011:0012; 2124883000:10:011:0013; 2124883000:10:011:0014; 2124883000:10:011:0015; 2124883000:10:011:0016; 2124883000:10:011:0017; 2124883000:10:011:0018; 2124883000:10:011:0019; 2124883000:10:011:0020; 2124883000:10:011:0021; 2124883000:10:011:0022; 2124883000:10:011:0023; 2124883000:10:011:0024; 2124883000:10:011:0025; 2124883000:10:011:0026; 2124883000:10:011:0027; 2124883000:10:011:0028; 2124883000:10:011:0029; 2124883000:10:011:0030; 2124883000:10:011:0031; 2124883000:10:011:0032; 2124883000:10:011:0033; 2124883000:10:011:0034; 2124883000:10:011:0035, загальною площею 53.4 гектари.
Отже ОСОБА_10 , діючи умисно, з метою одержання на користь громадян України ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 неправомірної вигоди, у вигляді отриманих на безоплатній основі 26 земельних ділянок, вчинив неправомірне використання всупереч інтересів служби своїх службових обов?язків, які передбачені пунктами п.1.12 та п.1.20 «Розподілу обов`язків між начальником, першим заступником та заступниками начальника ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області», затвердженого наказом ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області №133 від 01.06.2017 року, а саме повноваженнями розпорядження землями державної власності сільського призначення, шляхом підпису та видачі розпорядчих документів щодо розпорядження землями державної власності, шляхом протиправного затвердження проекту землеустрою щодо відведення всупереч розпорядження Кабінету міністрів України №60-р від 31 січня 2018 у приватну власність 26 земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, розташованих за межами населених пунктів на території Киблярівської сільської ради Ужгородського району, в якому відображено неправдиві відомості, щодо опису видів угідь та цільового призначення відведених у власність земель.
Відповідно до висновку експерта від 16.04.2021
№CE-19-2-/3272-Д3 за результатами судової експертизи з питань землеустрою, розроблена технічна документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в частині ділянки, якій було присвоєно кадастровий номер 2124883000:10:011:0004 не відповідає вимогам земельного
законодавства.
Цим же висновком експерта від 16.04.2021 року №CE-19-2-/3272-Д3 за результатами судової експертизи з питань землеустрою визначено що, розроблена документація із землеустрою на земельні ділянки за кадастровими номерами 2124883000:10:011:0010; 2124883000:10:011:0011; 2124883000:10:011:0012; 2124883000:10:011:0013; 2124883000:10:011:0014; 2124883000:10:011:0015; 2124883000:10:011:0016; 2124883000:10:011:0017; 2124883000:10:011:0018; 2124883000:10:011:0019; 2124883000:10:011:0020; 2124883000:10:011:0021; 2124883000:10:011:0022; 2124883000:10:011:0023; 2124883000:10:011:0024; 2124883000:10:011:0025; 2124883000:10:011:0026; 2124883000:10:011:0027; 2124883000:10:011:0028; 2124883000:10:011:0029; 2124883000:10:011:0030; 2124883000:10:011:0031; 2124883000:10:011:0032; 2124883000:10:011:0033; 2124883000:10:011:0034; 2124883000:10:011:0035, не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування.
У відповідності до висновку судово-економічної експертизи
№CE-19/107-21/4085-ЕК від 03.06.2021, розмір шкоди майнового характеру завданої внаслідок неправомірного поділу та передачі у приватну власність 26 земельних ділянок загальною площею 53,4 гектари складає 997 376,06 грн.
Отже, ОСОБА_10 будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, в тому числі повноваженнями розпорядженням землями сільськогосподарського призначення державної власності, злочинно використав своє службове становище, всупереч інтересам служби, та забезпечив безоплатну передачу у приватну власність на користь інших осіб майна у вигляді 53,4 гектари земель державної власності, вартістю 997376,06 грн., що у відповідності до примітки до ст. 364 КК України - є тяжкими наслідками, оскільки у 250 і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян, чим вчинив зловживання службовим становищем, внаслідок чого було спричинено тяжкі наслідки.
Таким чином, дії ОСОБА_10 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 364 КК України як зловживання владою, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використання службовою особою влади всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки для охоронюваним законом державним та громадським інтересам. 
Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення, а також показання обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_10 вину не визнав та пояснив, що був призначений начальником ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області 25.08.2020. До його повноважень належало загальне керівництво управлінням та підписання наказів, тоді як розгляд клопотань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності, підготовка відповідної документації та проєктів наказів здійснювалися профільним відділом і погоджувалися відповідальними посадовими особами та структурними підрозділами.
За його словами, наказ №4835-СГ від 02.10.2020 про затвердження проєкту землеустрою щодо передачі у власність 26 земельних ділянок був підписаний після проходження документацією усіх передбачених процедур погодження та візування. Обов`язок перевіряти земельні ділянки на місцевості або контролювати якість землевпорядних робіт на нього не покладався. Відповідальність за достовірність документації та її відповідність вимогам законодавства несе розробник документації та сертифікований інженер-землевпорядник.
Обвинувачений зазначив, що підготовку документації та проєктів наказів здійснював відділ розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під керівництвом ОСОБА_39 , а дозвільні документи на розроблення проєкту землеустрою були видані ще до його призначення на посаду. Також він пояснив, що не був знайомий ні з працівниками, які брали участь у розробленні документації, ні з особами, на користь яких були передані земельні ділянки.
ОСОБА_10 вказав, що у пояснювальній записці до проєкту землеустрою містилися відомості про проведення обстеження земельних ділянок та відсутність їх належності до земель лісогосподарського, водного чи природоохоронного фонду, що свідчило про відповідність документації вимогам законодавства. Якби йому були відомі висновки експертиз про невідповідність документації вимогам земельного законодавства, він не погодив би відповідний проєкт.
Крім того, обвинувачений зазначив, що роботи з формування спірних земельних ділянок розпочалися ще у 2019 році в межах інвентаризації земель. Щодо передачі земель об`єднаним територіальним громадам він пояснив, що обов`язок органів Держгеокадастру щодо такої передачі фактично виник пізніше, а наказ про затвердження проєкту землеустрою був підписаний ним 02.10.2020, тобто до видання Указу Президента України від 15.10.2020 щодо прискорення земельної реформи.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_11 просив виправдати ОСОБА_10 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Зазначав, що спірні земельні ділянки були сформовані та зареєстровані як землі сільськогосподарського призначення ще до призначення ОСОБА_10 на посаду, проєкт землеустрою був розроблений, погоджений уповноваженими органами та пройшов усі передбачені законом процедури. Наголошував, що обвинувачений підписав наказ на підставі належно оформлених та погоджених документів, не мав повноважень і обов`язку здійснювати додаткову перевірку їх достовірності, не був знайомий з особами, яким передавалися земельні ділянки, та не мав будь-якої заінтересованості у прийнятті такого рішення. Також звертав увагу на відсутність доказів умислу, змови чи одержання неправомірної вигоди, а тому вважав обвинувачення недоведеним
Представник потерпілого Середнянської селищної ради ОСОБА_40 пояснила, що станом на 2020 рік існували всі законні підстави для передачі спірної земельної ділянки площею 53,4 га після проведення інвентаризації у комунальну власність територіальної громади. На її думку, внаслідок передачі цієї земельної ділянки у приватну власність територіальній громаді було завдано збитків, розмір яких підтверджується висновком судово-економічної експертизи.
Прокурор у судовому засіданні вважав, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкримінований ОСОБА_10 злочин, передбачений ч.2 ст.364 КК України, вчинено останнім, кваліфікацію органом досудового розслідування здійснено правильно, яку доведено в судовому засіданні наданими суду доказами, а тому просить суд визнати ОСОБА_10 винуватим та призначити покарання за ч.2 ст. 364 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком на 1 рік, зі штрафом в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Також прокурор просив урахувати відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Оцінка суду.
За змістом ч. 1, 3 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Згідно з ч. 2 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» передбачає, що сторона обвинувачення, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожен елемент складу злочину, який визначає його кваліфікацію за кримінальним законом (згідно з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеною у постановах від 15.04.2021 у справі № 751/2824/20 та від 23.02.2021 у справі № 742/642/18).
Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.
Оцінюючи дії обвинуваченого з позицій положень частини другої статті 364 КК України та правових висновків, викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у справі № 757/11969/18-к від 10 лютого 2025 року, суд зазначає таке.
Частина 2 статті 364 КК України визнає зловживанням службовим становищем умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе чи іншої фізичної або юридичної особи, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб і призвело до тяжких наслідків.
Для наявності складу цього злочину обов`язковими є три ознаки в їх сукупності: 1) використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби; 2) вчинення такого діяння з корисливих мотивів, в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб; 3) заподіяння такими діями істотної шкоди або тяжких наслідків.
Відсутність хоча б однієї з перелічених ознак свідчить про відсутність у діях особи складу злочину, передбаченого статтею 364 КК України.
Як убачається з правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у зазначеній постанові, вирішальним для кримінально-правової оцінки дій службової особи є наявність прямого умислу — усвідомлення нею факту використання влади чи службового становища всупереч інтересам служби та розуміння, що її дії чи бездіяльність призведуть до отримання неправомірної вигоди нею самою або третіми особами.
Разом із тим, суд звертає увагу, що не є зловживанням владою чи службовим становищем помилкове вчинення дій службовою особою, навіть якщо внаслідок таких дій треті особи одержали неправомірну вигоду. Помилкове чи недбале виконання службових обов`язків не утворює складу злочину, передбаченого статтею 364 КК України, оскільки відсутня обов`язкова ознака — умисна форма вини.
Отже, для визнання особи винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 364 КК України, слід довести, що службова особа діяла усвідомлено, тобто розуміла протиправний характер своїх дій, передбачала їхні наслідки у вигляді отримання неправомірної вигоди іншими особами і бажала або свідомо припускала настання таких наслідків.
Докази та матеріали, надані стороною обвинувачення та стороною захисту щодо висунутого обвинувачення.
Стороною обвинувачення суду надані наступні докази, матеріали досудового розслідування, показання свідків:
1.Постанова прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 від 22.06.2021 про виділення із матеріалів кримінального провадження №42020070000000469 в окреме провадження за №22021070000000039 матеріалів досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України /т.1, а.с187-193/.
2.Рапорт старшого оперуповноваженого в ОВС 2 сектору ВБКОЗ УСБ України в Закарпатській області підполковника ОСОБА_41 №14/3757 від 20.10.2020, відповідно до якого отримано оперативну інформацію щодо можливого функціонування протиправного механізму відчуження земель державної власності в інтересах окремих осіб та приватних служб; за наявними даними до вказаної злочинної схеми може бути причетна організована злочинна група у складі співробітників керівної ланки Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, представників підрядної організації, яка займається виготовленням технічної документаціях із землеустрою та замовників, на корить якого відбувається відчуження земельних ділянок із державної власності /т.1, а.с.195-197/. 
3.Постанова першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_42 від 10.02.2021 про доручення СВ УСБУ в Закарпатській області проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12020070000000285 від 30.10.2020 /т.1, а.с.199-200/.
4.Постанова прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_43 від 16.02.2020 про об`єднання матеріалів провадження №42020070000000469 та № 12020070000000285, та визначення підслідності в об`єднаному кримінальному провадженні №42020070000000469 за СВ УСБУ в Закарпатській області /т.1, а.с. 201-202/. 
5.Постанова прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_43 від 22.04.2021 про об`єднання матеріалів провадження №42020070000000469 та № 22021070000000022 та визначення підслідності в об`єднаному кримінальному провадженні №42020070000000469 за СВ УСБУ в Закарпатській області /т.1, а.с. 203-204/. 
6.Постанова першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_42 від 14.06.2021 про продовження строків досудового розслідування у кримінальному провадженні №42020070000000469 від 20.10.2020 до 3-х місяців, тобто до 22.07.2021 /т.1, а.с.205-208/.
7.Висновок експерта №СЕ-19-21/3272-ДЗ від 16.04.2021, зміст якого відповідає статті 102 КПК України і згідно із яким встановлено, що розроблена технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності /за межами населених пунктів/ на території Киблярівської сільської ради, зокрема в частині ділянки якій було присвоєно кадастровий номер 2124883000:10:011:0004 (в технічній документації відповідає №61 площею 53,5 га) не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землевпорядкування. Невідповідності наведені дослідницькій чистині висновку експерта. Дослідження відповідності її затвердження не проводилося з причин, наведених у дослідницькій частині висновку експерта. 3 причин наведених у дослідницькій частині висновку експерта, питання «Яка ринкова вартість земельної ділянки якій було присвоєно кадастровий номер 2124883000:10:011:0004 в технічній документації із землеустрою щодо інвентаризації, ділянці відповідає №61 площею 53,5 га)?» не вирішувалось. Розроблена документація із землеустрою на земельні ділянки за кадастровими номерами
2124883000:10:011:0010; 2124883000:10:011:0011; 2124883000:10:011:0012; 2124883000:10:011:0013; 2124883000:10:011:0014; 2124883000:10:011:0015; 2124883000:10:011:0016; 2124883000:10:011:0017; 2124883000:10:011:0018; 2124883000:10:011:0019; 2124883000:10:011:0020; 2124883000:10:011:0021; 2124883000:10:011:0022; 2124883000:10:011:0023; 2124883000:10:011:0024; 2124883000:10:011:0025; 2124883000:10:011:0026; 2124883000:10:011:0027; 2124883000:10:011:0028; 2124883000:10:011:0029; 2124883000:10:011:0030; 2124883000:10:011:0031; 2124883000:10:011:0032; 2124883000:10:011:0033; 2124883000:10:011:0034; 2124883000:10:011:0035; 2124883000:10:011:0036, не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування. Невідповідності та порушення земельного законодавства допущені виконавцем робіт із землеустрою і наведені в дослідницькій чистині висновку експерта. Дослідження відповідності її затвердження не проводилося з причин, наведених у дослідницькій частині висновку експерта /т.1, а.с.213-231/.
8.Висновок експерта №СЕ-19/107-21/3475-ОЗ від 29.04.2021, зміст якого відповідає статті 102 КПК України і згідно із яким встановлено, що загальна ринкова вартість земельних ділянок сільськогосподарського призначення (для ведення особистого селянського господарства) розташованих за межами населених пунктів за кадастровими номерами 2124883000:10:011:0010; 2124883000:10:011:0011; 2124883000:10:011:0112; 2124883000:10:011:0113; 2124883000:10:011:0114; 2124883000:10:011:0115; 2124883000:10:011:0116; 2124883000:10:011:0117; 2124883000:10:011:0118;
2124883000:10:011:0119; 2124883000:10:011:0020; 2124883000:10:011:0021;
2124883000:10:011:0022; 2124883000:10:011:0023; 2124883000:10:011:0024;
2124883000:10:011:0025; 2124883000:10:011:0026; 2124883000:10:011:0027;
2124883000:10:011:0028; 2124883000:10:011:0029; 2124883000:10:011:0030;
2124883000:10:011:0031; 2124883000:10:011:0032; 2124883000:10:011:0033; 2124883000:10:011:0034; 2124883000:10:011:0035; 2124883000:10:011:0036, станом на 02.10.2020 могла становити 997 376, 06 грн. /т.1, а.с.232-233, т.2, а.с.1-43/.
9.Висновок експерта №СЕ-19/107-21/4085-ЕК від 03.06.2021, зміст якого відповідає статті 102 КПК України і згідно із яким встановлено, що документально підтверджується розмір шкоди майнового характеру, завданої внаслідок неправомірного поділу та передачі у приватну власність 26 земельних ділянок загальною площею 53,4 гектари на загальну суму 997376,06 грн, з урахуванням висновку експерта N? CE-19-2-13272 Д3 від 16.04.2021, за результатами судової експертизи з питань землеустрою, та висновку експерта №CE-19/107-21/3475-03 від 29.04.2021, за результатом проведення судової оціночно-земельної експертизи, за умови якщо виділені земельні ділянки залишаються у власності громадян і не підлягають поверненню у власність держави /т.2, а.с.44-57/.
10.Ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.11.2020 /справа №308/11884/20/ про надання дозволу на проведення обшуку адмінприміщень, де розташовується ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області, за адресою: м. Ужгород, пл. Народна, 4, яке на праві комунальної власності належить територіальній громаді сіл, селищ, міст Закарпатської області, в особі Закарпатської обласної ради /код ЄДРПОУ 25435963), а саме приміщень /кабінетів/ за номером №№104, 106, 107, 108, 109, 136, 140, що на першому поверсі та кабінети /приміщення №393 /в т.ч. 293-а та 293-б/, 294 /в т.ч. 294-а та 294-б/, 297 /в т.ч.297-а, 298 /в т.ч. 298-а та 298-б/, з метою відшукування та вилучення документів, комп`ютерних блоків, жорстких дисків, блоків пам`яті усіх видів, за допомогою яких готувалась та друкувалась документація щодо передачі у приватну власність значних об`єктів земельних ділянок та документальні матеріали, чорнові записи та інформація щодо обставин підготовки та вчинення злочину /т.2, а.с.58-63/. 
11.Ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.11.2020 /справа №308/11884/20/ про надання дозволу на проведення обшуку приміщень, де розташовується ТОВ «Центр Проектів», за адресою: м. Ужгород, вул. Київська Набережна, 20, яке на праві приватної власності належить ТОВ «Центр Проектів», з метою відшукування та вилучення документів, комп`ютерних блоків,жорстких дисків, блоків пам`яті усіх видів, за допомогою яких готувалась та друкувалась документація щодо передачі у приватну власність значних об`єктів земельних ділянок та документальні матеріали, чорнові записи та інформація щодо обставин підготовки та вчинення злочину /т.2, а.с.64-65/.
12.Протокол обшуку від 27.11.2020, який проведено в приміщенні, де розташовується ТОВ «Центр Проектів», за адресою: м. Ужгород, вул. Київська Набережна, 20, в ході якого вилучено проект землеустрою на 581 арк. /т.2, а.с.66-70//.
13.Постанова старшого слідчого в ОВС 2 відділення СВ Управління СБ України в Закарпатські області майора юстиції ОСОБА_44 від 27.11.2020 про визнання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, за межами населеного пункту на території Киблярівської сільської ради на 581 арк. речовим доказом /т.2, а.с.71-72/.
14.Протокол огляду місцевості від 10.11.2020, відповідно до якого предметом огляду було урочище «Діл» адміністративна територія Киблярської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, де на території земельних ділянок встановлено наявність суцільного лісового покриву деревами цінних порід (дуб, бук) та інших (береза, липа, тополя та іншої деревної рослинності) віком близько 50 років. Наслідком цього є практично повна відсутність трав`яного покриву на землі, що унеможливлює використання вказаної ділянки як сільського господарських угідь та взагалі віднесення її до земель, цільовим призначенням яких є ведення сільського господарства, в тому числі навіть випасання худоби. До протоколу огляду додані фотознімки місцевості /т.2, ас.73-80/. 
15.Наказ в.о. начальника ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області ОСОБА_45 №3721-сг від 13.12.2019, відповідно до якого затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, що розташовані за межами населених пунктів на території Киблярської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області /т.2, а.с.82/.
16.Відповідь т.в.о. директора ДП «Ужгородське лісове господарство Збарича В. «03-205 від 14.05.2021, відповідно до якої земельна ділянка, зазначена в листі Управління СБУ в Закарпатській області від 05.05.2021 № 58/6/1227, вкрита лісовими насадженнями з перевагою дуба скельного та бука лісового, за участі берези повислої, тополі білої, клена – явора, ясена, черешні та липи дрібнолистої. Для визначення приблизної повноти деревних насаджень було закладено дві пробні площі площею 0,8 та 0,9 га. На пробних площах був здійснений суцільний перелік дерев та визначена повнота насадження на пробних площах, яка в середньому складає 0,6. До листа додані Акт закладення пробної площі №2 від 11.05.2021 та Акт закладення пробної площі №1 від 11.05.2021,з додатками /т.2, ас.83- 89/.
17.Ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.01.2021 /справа №308/86/21/ про надання тимчасового доступу до положення про Головне Управління Держгеокадастру в Закарпатській області; положення про Управління та відділи ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області (або інші документи якими передбачається, встановлюється та регламентується діяльність вказаних підрозділів); наказів про призначення та посадові інструкції начальника ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області та його заступників; наказів про призначення та посадові інструкції начальників усіх Управлінь, відділів та секторів ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області (в т.ч. відділу в Ужгородському районі ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області); наказів про призначення та посадові інструкції відповідних спеціалістів (земельних реєстраторів) відділів Державного земельного кадастру ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області; наказів про визначення тимчасово виконуючих обов`язків та виконуючих обов`язків - Начальника ГУ Держгеокадастру, начальника Юридичного управління ГУ Держгеокадастру, начальника управління землеустрою та охорони земель ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, протягом 2020 року, які перебувають у володінні ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області /т.2, в.с.90-93/.
18.Протокол тимчасового доступу до речей і документів, який складений старшим слідчим в ОВС 2 відділення СВ Управління СБ України в Закарпатській області майором Юстиції ОСОБА_46 від 28.01.2021 /т.2, а.с.94-97/.
19.Розподіл обов`язків між начальником та заступниками Головного управління, затверджений наказом №133 від 01.06.2017, який передбачає в підпунктах 1.12 та 1.20 право начальника підписувати накази Головного управління та здійснювати заходи щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення. Аналогічні положення містяться у розподілі обов`язків, затвердженому наказом №138 від 21.10.2020. Отже, зазначені документи підтверджують, що начальник Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області був уповноважений підписувати накази та приймати рішення щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення /т.2, а.с.98-110/.
20.Положення про Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області від 2020 /т.2, ас.111-121/.
21.Наказом в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області ОСОБА_47 №298-к від 25.08.2020, відповідно до якого оголошено наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №219-то від 25.08.2020 про призначення ОСОБА_10 з 26.08.2020 на зазначену посаду зі збереженням раніше присвоєного 5 рангу державного службовця категорії «Б». Наказом голови Держгеокадастру №219-то від 25.08.2020 безпосередньо визначено призначення ОСОБА_10 з 26.08.2020 на посаду начальника Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області. Таким чином, наведені документи підтверджують факт офіційного призначення ОСОБА_10 на посаду начальника Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області /т.2, ас.122-123/.
22.Постанова старшого слідчого в ОВС 2 відділення СВ Управління СБ України в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_44 про приєднання до кримінального провадження №42020070000000469 в якості документу наказу ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області №4835-сг від 02.10.2020 /т.2, а.с.124-125/.
23.Наказ начальника Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області ОСОБА_10 №4835-сг від 02.10.2020, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та передачі у приватну власність з державної власності 26 земельних ділянок, за кадастровими номерами
2124883000:10:011:0010; 2124883000:10:011:0011; 2124883000:10:011:0012; 2124883000:10:011:0013; 2124883000:10:011:0014; 2124883000:10:011:0015; 2124883000:10:011:0016; 2124883000:10:011:0017; 2124883000:10:011:0018; 2124883000:10:011:0019; 2124883000:10:011:0020; 2124883000:10:011:0021; 2124883000:10:011:0022; 2124883000:10:011:0023; 2124883000:10:011:0024; 2124883000:10:011:0025; 2124883000:10:011:0026; 2124883000:10:011:0027; 2124883000:10:011:0028; 2124883000:10:011:0029; 2124883000:10:011:0030; 2124883000:10:011:0031; 2124883000:10:011:0032; 2124883000:10:011:0033; 2124883000:10:011:0034; 2124883000:10:011:0035, загальною площею 53.4 гектари /т.2, а.с.126-131/.
24.Постанова старшого слідчого в ОВС 2 відділення СВ Управління СБ України в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_44 від 16.06.2021 про приєднання до кримінального провадження №42020070000000469 в якості документів 26 кадастрових планів земельних ділянок, виділених із земельної ділянки 2124883000:10:001:0004, які були сформовані ФОП ОСОБА_12 , в рамках проекту відведення у власність землі для ведення особистого селянського господарства, з копіями кадастрових планів /т.2, а.с.132-162/.
25.Постанова старшого слідчого в ОВС 2 відділення СВ Управління СБ України в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_44 від 16.06.2021 про приєднання якості документів 26 «матеріалів викопіювання бажаного місця розташування земельних ділянок за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район,за межами населених пунктів на території Киблярської сільської ради кадастровий номер 2124883000:10:001:0004, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 гектари, які були сформовані ФОП ОСОБА_12 , в рамках проекту відведення у власність землі для ведення особистого селянського господарства /т.2, а.с.163-190.
26.Копія паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 від 29.03.2001 року виданого на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /т.1, а.с.209/.
27.Інформація Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки НП України №24-27052021/21210 від 26.05.2021, з якої вбачається, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимий /т.1, а.с.210/. 
28.Характеристика депутата міської ради м. Яремче ОСОБА_48 , видана ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якої останній за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, користується авторитетом і повагою жителів міста /т.1, а.с.211/. 
29.Свідок ОСОБА_49 , викликаний стороною обвинувачення для роз`яснення загальних норм земельного законодавства, пояснив, що у 2021 році працював в інституті землеустрою на підрядній основі та мав завдання вивчити порядок проведення інвентаризації земель. Інвентаризація, за його словами, проводиться для отримання відомостей про якісний і кількісний склад земель та здійснюється на замовлення відповідної установи. Під час робіт спеціаліст виїжджає на місце, і якщо бачить, що ділянка вкрита лісом чи деревами, вона не може бути віднесена до земель сільськогосподарського призначення. Якщо ж ділянка уже віднесена до таких земель, працівники Держгеокадастру на місцевість, як правило, не виїжджають. Свідок зазначив, що безпосередньо до інвентаризації земель, про які йдеться у справі, він не залучався, а вихідні дані, зокрема інформацію про площу ділянок, повинно було надавати Головне управління Держгеокадастру. Проект формування території щодо цих ділянок йому невідомий.
30.Свідок ОСОБА_50 показала, що працює у Головному управлінні Держгеокадастру в Закарпатській області, у 2021 році обіймала посаду начальника відділу землеустрою. Пояснила, що щодо земель у Киблярах виділялась площа близько 50 га, але точну цифру не пам`ятає. Її обов`язки полягали у перевірці документації без виїзду на місце.Розробником технічної документації під час інвентаризації був Центр ДЗК. Після інвентаризації громадяни подавали клопотання, готувалися проекти землеустрою, які погоджували всі відділи управління. Остаточне рішення приймав і підписував начальник ОСОБА_10 . Свідок зазначила, що у разі наявності лісових насаджень категорію земель самовільно змінювати не можна. Інвентаризація земель проводилась орієнтовно у 2019–2020 роках, перевірка здійснювалась документально, без виїзду на місцевість.
31.Свідок ОСОБА_51 у судовому засіданні пояснила, що з 2013 року і по теперішній час працює на посаді кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, до посадових обов`язків якої входять реєстрація земельних ділянок, внесення відомостей до Державного земельного кадастру та надання витягів і довідок. У даному кримінальному провадженні, за словами свідка, вона здійснювала лише поділ земельної ділянки, яка була сформована раніше. Документи, подані для проведення поділу, не містили недоліків чи невідповідностей, а тому підстав для відмови у внесенні відповідних відомостей до кадастру не було. Свідок також зазначила, що підставою для проведення поділу земельної ділянки мав бути наказ Головного управління Держгеокадастру, який, за її згадкою, був наявний та поданий у складі документів, отриманих реєстратором для опрацювання.
32.Свідок ОСОБА_52 у судовому засіданні показав, що з 2009 по 2021 рік працював у Головному управлінні Держгеокадастру в Закарпатській області, а з 2016 по 2021 рік обіймав посаду керівника управління землеустрою та охорони земель. До його посадових обов`язків входило виконання повноважень Головного управління щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності, організація, координація та контроль за проведенням їх інвентаризації.
Свідок зазначив, що у 2019 році за результатами інвентаризації, проведеної на території всієї області, до Державного земельного кадастру були внесені відомості щодо приблизно 2000 гектарів земель державної власності. Виконавця робіт визначав центральний апарат Держгеокадастру, а безпосереднім виконавцем технічної документації виступало державне підприємство ДЗК, яке на підставі технічного завдання здійснювало формування земельних ділянок та готувало відповідні матеріали. Управління землеустрою опрацьовувало та затверджувало одержану документацію.
Пояснюючи подальше використання результатів інвентаризації, свідок зазначив, що після утворення об`єднаних територіальних громад більшість цих земель була передана у комунальну власність. За тими ділянками, щодо яких надходили звернення громадян, Головне управління надавало дозволи на розроблення проєктів землеустрою, а після виготовлення таких проєктів — затверджувало їх та передавало ділянки у власність заявників.
Свідок вказав, що у разі виявлення недоліків або невідповідностей у документації кадастровий реєстратор мав би відмовити у внесенні відомостей чи затвердженні документації. Підготовкою проектів наказів щодо розпорядження землями займалися працівники управління землеустрою та охорони земель (відділ розпорядження). Після підготовки тексту накази проходили візування у всіх структурних підрозділах — експертизі, кадастрі, юридичному відділі, відділі запобігання корупції тощо — і лише потім подавалися керівнику для підписання.
Свідок підтвердив, що під час досудового розслідування йому був наданий ортофотоплан земельної ділянки, сформованої в межах інвентаризації. За графічними матеріалами ділянка належала до земель сільськогосподарського призначення, частково вкритих чагарниками. Він пояснив, що добре знає місцевість, оскільки родом із цієї території: ділянка історично використовувалася як сінокіс, однак в окремих частинах була занедбана й заросла чагарниками. При цьому навіть за старими угорськими кадастровими картами вона значилася як земельна ділянка сільськогосподарського призначення.
Під час інвентаризації погодження документації здійснювалися із суміжними землекористувачами, зокрема із лісогосподарськими підприємствами. Лісники давали погодження на підставі матеріалів лісовпорядкування. Свідок наголосив, що інвентаризовані ділянки не входили до лісового фонду, і якби вони належали до іншої категорії земель, Головне управління не мало б права затверджувати таку документацію.
Свідок також пояснив, що вихідні дані для інвентаризації надавались районними відділами — викопіювання з проєктів формування територій, індексні карти, інші графічні матеріали. На підставі цих даних виконавець проводив інвентаризацію, а Головне управління затверджувало її результати. Працівники Головного управління виїздів на місцевість не здійснювали, працювали виключно з документацією.
Окремо свідок зазначив, що ОСОБА_10 на момент проведення інвентаризації у 2019 році не обіймав посади начальника Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області та не брав участі у процесах інвентаризації.
Щодо конкретного масиву із 26 ділянок, сформованих шляхом поділу інвентаризаційної земельної ділянки, свідок повідомив, що на момент розгляду звернень громадян обмежень для їх передачі у власність не існувало: об`єднана територіальна громада ще не була створена, звернень про передачу земель у комунальну власність не надходило, категорія земель була визначена як сільськогосподарська, власники або землекористувачі були відсутні. Підставами для відмови могли бути інша категорія земель або наявність користувача, проте такі обставини відсутні.
33.Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_53 показав, що обвинувачений ОСОБА_10 був його керівником у Головному управлінні Держгеокадастру в Закарпатській області. Пояснив, що метою інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності у 2019 році було внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Зазначив, що проектна документація надходить через загальний відділ, після чого перевіряється, візується керівниками відповідних підрозділів та передається на підпис керівнику. При цьому керівник має можливість перевірити подану документацію, виявити можливі порушення та у разі їх наявності повернути документи для доопрацювання до відповідного відділу. Також повідомив, що ОСОБА_10 обіймав посаду керівника у 2020–2021 роках, тоді як інвентаризація земель проводилася у 2019 році, тобто до його призначення на посаду. Свідок пояснив, що для надання дозволу на відведення земельної ділянки необхідні документи щодо орієнтовного місця її розташування (викопіювання з індексної карти або ортофотоплана) та документи особи заявника (паспорт, РНОКПП). Земельна ділянка з кадастровим номером 2124883000:10:011:0004 була внесена до Державного земельного кадастру як земля сільськогосподарського призначення.
34.Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_54 показала, що у 2019–2020 роках працювала у Головному управлінні Держгеокадастру в Закарпатській області на посаді начальника управління державного земельного кадастру. Пояснила, що інвентаризація земель сільськогосподарського призначення у Кіблярській територіальній громаді проводилася з метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру та подальшої передачі земель у комунальну власність. Зазначила, що накази про розпорядження земельними ділянками спочатку готують відповідні відділи- спочатку ввіділ землеустрою, мають погоджувати юристи, загальний відділ, і спеціаліст запобігання корупції, можна включати інші підрозділи. після чого їх з долученням проектної документації передають керівнику на підпис, який має можливість перевірити документацію та виявити порушення. Повідомила, що під час інвентаризації спірна земельна ділянка була віднесена до земель сільськогосподарського призначення, а дозвіл на її відведення надавав ОСОБА_55 , який виконував обов`язки керівника.
35.Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_56 показала, що у 2020 році працювала у відділі розпорядження землями Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області. Пояснила, що під час затвердження земельних ділянок керівник має можливість перевірити інформацію, яка міститься у наказі про їх затвердження. Також зазначила, що спірна земельна ділянка була віднесена до категорії земель сільськогосподарського призначення.
Сторона захисту матеріалів, доказів не надавала.
Оцінка доказів та правова кваліфікація дій обвинуваченого
Згідно з обвинувальним актом органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачувався у тому, що перебуваючи на посаді начальника ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області прийняв кінцеве рішення, підписавши наказ про затвердження проєкту землеустрою, підготовленого іншими особами, яким 26 земельних ділянок загальною площею 53,4 га було передано з державної у приватну власність.
Обвинувачення вважає, що він діяв у змові з невстановленими особами, усвідомлюючи, що проект містить недостовірні дані щодо цільового призначення земель, частина з яких була вкритою лісом, а також що відповідно до розпорядження КМУ №60-р від 31.01.2018 ці ділянки підлягали передачі у комунальну власність, а не приватизації.
У результаті цих дій державі нібито заподіяно шкоду на суму 997 376,06 грн, що кваліфіковано як тяжкі наслідки.
Дії ОСОБА_57 кваліфіковано за ч. 2 ст. 364 КК України — зловживання владою або службовим становищем, учинене з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб, що спричинило тяжкі наслідки.
В свою чергу суд допитав ОСОБА_10 , який показав, що підписав спірний наказ на підставі документації, підготовленої та погодженої уповноваженими структурними підрозділами ГУ Держгеокадастру, не був обізнаний про можливі недостовірні відомості у проєкті землеустрою, не був знайомий із особами, які отримали земельні ділянки, та не мав будь-якої заінтересованості у їх передачі. За його словами, за наявності інформації про невідповідність документації вимогам земельного законодавства він не погодив би відповідний проєкт землеустрою.
Проаналізувавши надані прокурором докази у їх сукупності з показаннями обвинуваченого, суд дійшов висновку, що матеріали сторони обвинувачення підтверджують лише факт перебування ОСОБА_10 на посаді начальника Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області та його статус службової особи — суб`єкта кримінального правопорушення, передбаченого статтею 364 КК України, а також факт заподіяння шкоди, розмір якої є істотним.
Разом із тим, наведені докази не свідчать про наявність у діях ОСОБА_10 прямого умислу на вчинення службового зловживання, усвідомлення ним протиправності дій та факту одержання неправомірної вигоди іншими особами.
З урахуванням викладених правових позицій Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, суд звертає увагу, що для кваліфікації діяння за частиною другою статті 364 КК України вирішальне значення має саме умисна форма вини службової особи, яка усвідомлює, що її дії всупереч інтересам служби призведуть до одержання неправомірної вигоди нею самою або іншими особами. При цьому помилкове чи недбале вчинення дій, які фактично спричинили отримання неправомірної вигоди третіми особами, не може розцінюватися як зловживання владою або службовим становищем.
У даному кримінальному провадженні відсутні докази, які б свідчили, що ОСОБА_10 діяв з усвідомленням протиправності своїх дій чи з метою одержання неправомірної вигоди іншими особами. Наявні у справі матеріали не підтверджують домовленостей або узгодженості дій між обвинуваченим і вигодонабувачами, а встановлені фактичні обставини свідчать радше про неналежне або помилкове виконання службових обов`язків, ніж про умисне використання влади всупереч інтересам служби.
Отже, відсутність доведеності прямого умислу, спрямованого на досягнення спеціальної мети у вигляді одержання неправомірної вигоди, виключає можливість кваліфікації дій ОСОБА_10 за частиною другою статті 364 КК України як умисного зловживання владою або службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки.
Разом із тим, встановлені судом обставини свідчать про наявність у діях ОСОБА_10 ознак службової недбалості.
Як встановлено під час судового розгляду, на момент підписання наказу №4835-СГ від 02.10.2020 ОСОБА_10 обіймав посаду начальника Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області та був уповноважений приймати остаточні рішення щодо затвердження документації із землеустрою та передачі земельних ділянок у власність шляхом видання відповідних наказів.
Підписуючи наказ №4835-СГ від 02.10.2020, ОСОБА_10 як начальник Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області був уповноважений прийняти остаточне рішення щодо затвердження проєкту землеустрою та передачі земельних ділянок у власність. Маючи повноваження прийняти таке рішення, а також повернути документацію на доопрацювання або відмовити у її затвердженні у разі встановлення її невідповідності вимогам земельного законодавства, він затвердив проєкт землеустрою та підписав наказ №4835-СГ, який став необхідною і завершальною юридичною підставою для вибуття земельних ділянок із державної власності.
Разом із тим судом встановлено, що проєкт землеустрою, затверджений наказом №4835-СГ від 02.10.2020, не відповідав вимогам земельного законодавства, що підтверджується висновками судових експертиз. Незважаючи на це, ОСОБА_10 , реалізуючи надані йому повноваження щодо прийняття остаточного рішення, затвердив зазначену документацію та підписав наказ про передачу земельних ділянок у власність, що в подальшому призвело до їх незаконного вибуття із державної власності. 
За таких обставин суд доходить висновку, що ОСОБА_10 , не маючи умислу на одержання неправомірної вигоди іншими особами, неналежно виконав свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, внаслідок чого із державної власності вибули земельні ділянки загальною площею 53,4 га та було завдано майнову шкоду у встановленому експертизою розмірі.
Таким чином, між діями ОСОБА_10 та настанням зазначених наслідків існує прямий причинний зв`язок, оскільки без видання ним наказу №4835-СГ від 02.10.2020 передача земельних ділянок у приватну власність була б неможливою.
У зв`язку з чим, суд переходить до вирішення інших питань, передбачених ст. 368 КПК, в тому числі щодо можливості перекваліфікації дій ОСОБА_10 за іншою статтею закону України про кримінальну відповідальність.
Слід зазначити, що юридична оцінка діяння у межах пред`явленого обвинувачення належить до кола питань, що вирішуються судом під час ухвалення вироку (пункт другий частини першої статті 368 КПК). Тобто, ухвалюючи вирок, суд повинен надати оцінку тому, чи містить певне діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.
Відповідне судове рішення, як передбачено частиною другою статті 371 зазначеного Кодексу, ухвалюється в нарадчій кімнаті. До цього часу висловлювати власну позицію по суті справи, а також вчиняти будь-які дії, що є прямим або опосередкованим проявом такої позиції, суд не вправі, оскільки це може викликати обґрунтований сумнів у його неупередженості (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 288/1158/16-к).
Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Частина третя вказаної статті передбачає, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Тобто перекваліфікація злочину судом допускається лише в бік покращення становища обвинуваченого, зокрема, шляхом застосування кримінального закону про менш тяжкий злочин.
Верховний Суд у своєму рішенні від 19.10.2021 у справі № 552/2540/20 вказав, що закриття судом кримінального провадження у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого судом, не виправдовує легітимних очікувань особи, яка зазнала шкоди і не узгоджується із завданнями кримінального судочинства. Відмова держави від кримінального переслідування особи за наявності у її діях ознак іншого кримінального-караного діяння (менш тяжкого, ніж те, у якому їй пред`явлено обвинувачення) суперечитиме таким засадам як верховенство права, законність та диспозитивність, що призведе до безкарності винного, а особу, якій завдано шкоду, поставить у становище правової незахищеності і створить умови для повторної віктимізації.
Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 367 КК кримінальна відповідальність за вчинення діянь, передбачених цією статтею, настає за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб, якщо це спричинило тяжкі наслідки.
Службова недбалість є кримінальним правопорушенням з матеріальним складом, а тому воно визнається закінченим, якщо діяння спричинило істотну шкоду чи заподіяло тяжкі наслідки. Для кваліфікації дій особи за ст. 367 КК необхідною умовою є встановлення невиконання або неналежного виконання службових обов`язків, які відносилися до компетенції особи, та існування прямого або ж у деяких випадках опосередкованого необхідного причинного зв`язку між такими діями чи бездіяльністю службової особи та наслідками.
Характер та обсяг службових обов`язків, а також порядок їх здійснення визначаються компетенцією службової особи. Отже, для встановлення наявності об`єктивної сторони службової недбалості у діях службової особи необхідно встановити нормативний акт, яким визначається компетенція службової особи, коло її службових обов`язків відповідно до цього акту, а також порядок їх виконання в тій чи іншій обстановці. До того ж необхідно встановити у чому саме виявилися порушення службових обов`язків та чи мала така службова особа реальну можливість їх виконати, та чи перебувають такі порушення з настанням негативних наслідків у необхідному причинному зв`язку.
Як встановлено судом, ОСОБА_10 було призначено на посаду начальника Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області з 26 серпня 2020 року відповідно до наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №219-то від 25 серпня 2020 року.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про землеустрій», «...Документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником...».
З матеріалів справи, в тому числі з висновку експерта від 16.04.2021 № СЕ-19-21/3272-ДЗ, вбачається, що проект землеустрою, затверджений в подальшому наказом №4835-CГ від 02.10.2020 за підписом ОСОБА_10 , був розроблений на підставі завдання на виконання робіт № 2/10-06 від 10 червня 2020 року, затвердженого замовником 10.06.2016.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про землеустрій», «...Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом...».
Вид документації із землеустрою визначається відповідно до мети її розроблення. За проектним рішенням, про що йдеться у пояснювальній записці, інвентаризація здійснюється за рахунок земельної ділянки із кадастровим номером 2124883300:10:01:0004 площею 53,4099 га, яка сформована в результаті інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності.
Відомості, наведені у листі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, видані кожному з громадян окремо, в період із 13.05.2020 по 26.05.2020, та є схожими за своїм змістом.
Погодження та затвердження такого виду документації із землеустрою здійснюється відповідно до ст. ст. 186, 186? Земельного кодексу України шляхом підготовки висновку про її погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та підзаконні нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.
Досліджуваний експертом проект землеустрою у своєму складі містив матеріали погодження територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин — позитивний висновок про розгляд документації із землеустрою № 8729/82-20 від 28.07.2020.
Земельні ділянки, на які розроблена документація із землеустрою, передані у власність наказом ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області від 02.10.2020 № 4835-СГ за підписом ОСОБА_10 .
Суд звертає увагу, що процедура погодження, затвердження та подальшого виділення земельної ділянки за своєю організаційною конструкцією і сукупністю елементів є складним управлінським рішенням. Таке рішення складається з послідовної реалізації уповноваженими особами в межах їхньої компетенції певних повноважень (обов`язків), які є окремими складовими кінцевого рішення, і кожна з яких має ознаки самостійного управлінського рішення, перебуває у взаємозв`язку з попередніми рішеннями та обумовлює подальші дії.
Отже, у послідовному ланцюгу реалізації повноважень кожне наступне управлінське рішення є необхідною передумовою для ухвалення подальших, а в підсумку – для прийняття остаточного рішення про передачу земельної ділянки у власність.
З огляду на особливості причинного зв`язку у таких складних управлінських процесах між діями службових осіб і наслідками, що настали, суд виходить із того, що причинний зв`язок існує між діями службової особи, яка діяла всупереч вимогам законодавства або без належної перевірки підстав для погодження, оскільки з цього моменту всі наступні етапи управлінських рішень фактично спрямовані на ухвалення незаконного підсумкового рішення.
Як убачається з висновку судового експерта від 16.04.2021 № СЕ-19-21/3272-ДЗ, досліджуваний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розроблено на підставі завдання від 10.06.2020, погоджено територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, – позитивним висновком від 28.07.2020 № 8729/82-20, а земельні ділянки, на які розроблено відповідну документацію, передані у власність наказом Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області від 02.10.2020 № 4835-СГ, підписаним ОСОБА_10 .
Таким чином, встановлено причинний зв`язок між діями ОСОБА_10 , який як начальник ГУ Держгеокадастру був наділений повноваженнями щодо прийняття остаточного рішення про затвердження проєкту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність, і наслідками у вигляді вибуття земельних ділянок із державної власності та заподіяння майнової шкоди.
Очевидним є те, що якщо посадова особа наділена обов`язком здійснювати перевірку та погодження відповідної документації, то її висновок може бути як позитивним, так і негативним залежно від відповідності наданих матеріалів вимогам законодавства. Інакше відпала б сама необхідність у погодженні як процедурному елементі ухвалення управлінського рішення, а висновок посадової особи втратив би юридичне значення, що є неприпустимим.
ОСОБА_10 , діючи в межах своєї компетенції, мав можливість як погодити проект землеустрою (за наявності для цього законних підстав), так і відмовити в погодженні у разі виявлення невідповідностей вимогам земельного законодавства. Однак належної перевірки не здійснив, чим створив підстави для подальшого ухвалення незаконного рішення про передачу земельних ділянок у приватну власність.
Суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_10 були спрямовані саме на службову недбалість, передбачену ч. 2 ст. 367 КК України, оскільки він, будучи службовою особою та маючи обов`язок забезпечити законність і обґрунтованість затвердження проекту землеустрою, неналежно виконав свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них. Саме внаслідок такого ставлення — без належної перевірки змісту та законності технічної документації — було погоджено проект, що не відповідав вимогам земельного законодавства, на підставі якого у подальшому відбулося незаконне відчуження земельних ділянок державної власності, чим заподіяно істотну шкоду охоронюваним законом інтересам держави.
За таких обставин суд сформулював обвинувачення, яке визнане судом доведеним:
У жовтні 2020 року ОСОБА_10 , будучи службовою особою – начальником Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, наділеним організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, неналежно виконав свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них.
Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, затвердженого наказом Держгеокадастру №53 від 20.02.2020, та Розподілу обов`язків між начальником, першим заступником та заступниками начальника Головного управління, затвердженого наказом №133 від 01.06.2017, ОСОБА_10 був наділений повноваженнями щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на території Закарпатської області, у тому числі щодо прийняття остаточних рішень про затвердження проектів землеустрою та підписання відповідних наказів про передачу земельних ділянок у власність.
02 жовтня 2020 року ОСОБА_10 , маючи повноваження прийняти остаточне рішення щодо затвердження проекту землеустрою та передачі земельних ділянок у власність, а також повернути документацію на доопрацювання або відмовити у її затвердженні у разі встановлення її невідповідності вимогам законодавства, підписав та затвердив наказ №4835-СГ від 02.10.2020, яким затвердив проект землеустрою щодо відведення у власність 26 земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 53,4 гектара, розташованих за межами населених пунктів Киблярівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.
Як встановлено висновком судового експерта № СЕ-19-21/3272-ДЗ від 16.04.2021, зазначений проект землеустрою та технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності не відповідали вимогам Закону України «Про землеустрій» та інших нормативно-правових актів, зокрема не містили обов`язкових відомостей, передбачених статтею 57 цього Закону. Незважаючи на це, ОСОБА_10 затвердив проект землеустрою, який не відповідав вимогам земельного законодавства, що стало підставою для незаконної передачі земельних ділянок із державної у приватну власність.
Унаслідок неналежного виконання ОСОБА_10 своїх службових обов`язків відбулося незаконне вибуття із державної власності 26 земельних ділянок загальною площею 53,4 гектара вартістю 997 376,06 грн. Відповідно до висновку судово-економічної експертизи № СЕ-19/107-21/4085-ЕК від 03.06.2021 зазначений розмір шкоди становить тяжкі наслідки, оскільки більш ніж у двісті п`ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Таким чином, ОСОБА_10 , будучи службовою особою, через несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків неналежно виконав покладені на нього повноваження щодо прийняття остаточного рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність, внаслідок чого було незаконно відчужено із державної власності 26 земельних ділянок загальною площею 53,4 гектара, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, тобто вчинив службову недбалість, передбачену частиною другою статті 367 Кримінального кодексу України.
Мотиви призначення покарання.
Вирішуючи питання про обрання виду та розміру покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так й іншими особами.
Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України, скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 367 КК України відноситься до нетяжких кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який має місце реєстрації, з вищою освітою, офіційно не одружений, позитивно характеризується за місцем проживання, користується авторитетом і повагою жителів міста. 
Обставин, що пом`якшують покарання, визначених ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, судом не встановлено та прокурором не заявлено.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_10 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 367 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, пов`язані з розпорядженням землями державної чи комунальної власності та прийняттям рішень у сфері земельних відносин, строком на 1 рік, без призначення додаткового покарання у виді штрафу.
Саме таке покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу винного та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Разом із тим суд враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 367 КК України, у вчиненні якого суд визнав винуватим ОСОБА_10 , було вчинене 02.10.2020. Таким чином, строк давності, встановлений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, закінчився 02.10.2025. Відомостей про зупинення чи переривання перебігу строків давності матеріали кримінального провадження не містять.
Суд також враховує правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладений у постанові від 18.05.2026 у справі №214/43/19, відповідно до якого застосування положень ч. 5 ст. 74 КК України передбачає попереднє призначення особі покарання та подальше звільнення її від такого покарання у зв`язку із закінченням строків давності. Отже, у разі ухвалення обвинувального вироку суд зобов`язаний визначити вид і роз мір покарання, а після цього вирішити питання про звільнення особи від його відбування.
Закінчення строків давності не є реабілітуючою підставою. У зв`язку з відсутністю згоди обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, суд не вправі закрити кримінальне провадження з цих підстав, однак зобов`язаний вирішити питання про звільнення особи від покарання відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України.
За таких обставин ОСОБА_10 слід звільнити від призначеного за ч. 2 ст. 367 КК України основного покарання у виді позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на підставі ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд наголошує, що до обвинуваченого ОСОБА_10 на стадії досудового розслідування та судового розгляду (з 05.05.2021 по 19.10.2021) було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, також на стадії судового розгляду (19.10.2021 по 15.04.2022) до обвинуваченого ОСОБА_10 було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який 15.04.2022 сплинув і за клопотанням сторони обвинувачення не продовжувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого ОСОБА_10 .
Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК.
З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ :
Визнати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, пов`язані з розпорядженням землями державної та комунальної власності та прийняттям рішень у сфері земельних відносин, на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_10 від призначеного основного та додаткового покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили - не обирати.
Речовий доказ: проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на 581 аркуші — зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок можуть бути подані апеляції до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, обвинуваченому та його захиснику.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_58