Справа № 127/23942/25 
Провадження № 33/801/845/2026
Категорія: 146 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Березовська О. А.
Доповідач: Ковальська І. А.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2026 року | м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальської І.А., 
за участі: адвоката Педини А.О.,
адвоката Левченка А.О.,
особи, що притягується 
до адміністративної 
відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у м. Вінниця клопотання про поновлення строків захисника Педини Олега Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2026, якою закрито адміністративне провадження щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, – 
В С Т А Н О В И В :
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2026 було закрито адміністративне провадження щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Своє рішення суд мотивує тим, що проаналізувавши усі обставини у справі дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Адвокат Педина О.А. подав апеляційну скаргу на вказану постанову, у якій просив скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. 
При цьому, апелянт додає клопотання у якому просить поновити строки на апеляційне оскарження.
Клопотання про поновлення строків мотивує тим, що оскаржувана постанова Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/23942/25 датована 30.06.2026, а тому, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, останнім днем подання апеляційної скарги було 09.07.2026.
Разом із тим зазначає, що, як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, її повний текст складено лише 17.07.2026, тобто вже поза межами встановленого законом строку на апеляційне оскарження.
При цьому звертає увагу, що, незважаючи на датування постанови 30.06.2026, до Єдиного державного реєстру судових рішень вона була надіслана судом 18.07.2026, зареєстрована у Реєстрі 18.07.2026, а загальний доступ до неї забезпечено лише 20.07.2026.
У зв`язку із наведеним стверджує, що раніше 17.07.2026 ані захисник, ані ОСОБА_4 , щодо якого постановлено оскаржуване судове рішення, не могли знати його змісту з об`єктивних причин, оскільки до цього часу повного тексту постанови фактично не існувало.
Крім того, наголошує, що навіть станом на 17.07.2026 на офіційному вебсайті Судової влади України у розділі «Стан розгляду справ» щодо справи № 127/23942/25 містилася інформація про те, що справу призначено до судового розгляду на 30.06.2026 о 14:00, водночас будь-які відомості про прийняте у справі рішення були відсутні.
Також вказує, що матеріали справи не містять будь-яких інших доказів, які б свідчили про об`єктивну можливість ознайомлення з оскаржуваною постановою раніше 20.07.2026 - дати відкриття загального доступу до неї, зокрема супровідних листів про направлення її копії чи розписок про її отримання.
Посилаючись на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що кожному гарантується право на справедливий суд, складовою якого є право на розгляд справи. Водночас відповідні гарантії, на переконання заявника, знайшли своє відображення у ст. 55 Конституції України, якою гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а також у ст. 129 Конституції України, відповідно до якої однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Таким чином, вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції пропущений з поважних та об`єктивних причин, які не залежали від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, оскільки фактична можливість ознайомитися з повним текстом постанови виникла лише 20.07.2026.
З огляду на викладене та посилаючись на положення ст. 38, 247, 269, 270, 294 КУпАП, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2026 з дня її офіційного оприлюднення (ознайомлення з постановою), тобто з 20.07.2026, та поновити десятиденний строк на її апеляційне оскарження, який, на його переконання, пропущений з поважних та об`єктивних причин.
У судовому засіданні адвокат Педина О.А. повідомив суду, що у судове засідання призначене на 30.06.2026 не з`явилися, хоча і йому і ОСОБА_2 було відомо про дату, час та місце розгляду справи. Зазначив, що дізнався про постанову тільки 18.07.2026, тому що повний текст було оприлюднено 17.07.2026. 
Адвокат Левченко А.О. заперечував щодо поновлення строків на апеляційне оскарження.
ОСОБА_3 підтримала думку свого захисника. 
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, заслухавши пояснення захисника та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд не знаходить підстав для його задоволення.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Отже, КУпАП пов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження саме з днем винесення постанови, а не з днем її оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень чи фактичного ознайомлення з її повним текстом.
При цьому можливість поновлення пропущеного процесуального строку, передбачена ст. 294 КУпАП, покликана забезпечити право на апеляційний перегляд у тих випадках, коли особа з причин, які об`єктивно не залежали від її волі та поведінки, була позбавлена реальної можливості своєчасно скористатися таким правом. Водночас сам по собі факт подання апеляційної скарги після спливу встановленого законом строку не створює безумовного обов`язку суду поновити цей строк.
Поважними можуть визнаватися лише такі обставини, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи, яка оскаржує судове рішення, та фактично унеможливлювали своєчасне вчинення відповідної процесуальної дії.
У цьому випадку таких обставин судом не встановлено.
Як убачається з матеріалів справи та пояснень адвоката Педини О.А. у судовому засіданні апеляційного суду, і захиснику, і ОСОБА_2 було відомо, що розгляд справи призначено на 30.06.2026, а також були відомі час та місце судового засідання. Незважаючи на це, у судове засідання вони не з`явилися.
Ця обставина, на думку апеляційного суду, має істотне значення для вирішення питання про поновлення строку.
Сторона захисту не була позбавлена інформації про існування справи та її розгляд. Навпаки, захисник прямо підтвердив, що вони знали конкретну дату, коли суд мав розглядати справу. Тому після 30.06.2026 сторона захисту мала всі підстави поцікавитися результатами такого розгляду.
Однак із наведених у клопотанні доводів та матеріалів справи не вбачається, що після 30.06.2026 Соляр П.І. чи його захисник зверталися до суду, намагалися отримати копію постанови, з`ясовували результати судового засідання або вчиняли будь-які інші дії з метою отримання інформації про стан справи.
При цьому адвокат Педина О.А. пояснив, що про постанову дізнався лише 18.07.2026, посилаючись на те, що її повний текст було оприлюднено пізніше.
Проте сама по собі та обставина, що захисник фактично ознайомився з постановою лише після її оприлюднення, ще не свідчить про поважність причин пропуску строку. Важливим у цьому випадку є те, чи мав він можливість раніше дізнатися про результат розгляду справи та чи вживав для цього будь-яких заходів.
Матеріали справи не містять даних про те, що після відомої стороні захисту дати судового засідання існували будь-які перешкоди для звернення до суду та з`ясування результатів розгляду справи. Так само не встановлено, що захисник звертався за копією постанови, однак не міг її отримати з причин, які від нього не залежали.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, судові засідання та інформація щодо справ, які розглядаються судом, є відкритими, крім випадків, установлених законом. Ніхто не може бути обмежений у праві на отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа має право на вільний доступ до судового рішення в порядку, встановленому законом.
Отже, учасник справи не позбавлений можливості безпосередньо звернутися до суду та отримати інформацію щодо результатів судового засідання.
Тому посилання захисника на те, що станом на 17.07.2026 на вебсайті Судової влади України не було зазначено результату розгляду справи, не доводить того, що він був позбавлений можливості дізнатися про такий результат раніше.
Офіційний вебсайт Судової влади України та Єдиний державний реєстр судових рішень не є єдиними джерелами, з яких учасник провадження може отримати інформацію про розгляд відомої йому справи. Тим більше, коли йому заздалегідь відомо про конкретну дату судового засідання.
Апеляційний суд також враховує, що з 30.06.2026, коли відбувся відомий стороні захисту судовий розгляд, до 18.07.2026, коли, за словами адвоката, він дізнався про постанову, минуло більше двох тижнів. Водночас захисник не навів обставин, які б пояснювали, чому протягом цього часу він був позбавлений можливості звернутися до суду та з`ясувати результат розгляду.
Саме по собі очікування появи повного тексту постанови в ЄДРСР не може свідчити про неможливість реалізації права на апеляційне оскарження, особливо за умови, коли стороні було достовірно відомо про дату розгляду справи.
Апеляційний суд не ставить під сумнів право Соляра П.І. на апеляційне оскарження судового рішення. Разом з тим наявність такого права передбачає його реалізацію у строки та порядку, встановлені законом.
Апеляційний суд також бере до уваги позицію Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.03.2019 у справі № 910/9836/18, згідно з якою вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком не лише держави, а й осіб, які беруть участь у справі.
Інакше кажучи, учасник справи, який знає про її розгляд, не повинен залишатися повністю пасивним та необмежений час очікувати отримання інформації про прийняте рішення, а має проявляти розумну заінтересованість у результатах відомого йому судового провадження.
Такий підхід узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини.
Так, у рішенні у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» від 07.07.1989 ЄСПЛ звернув увагу на те, що сторона судового провадження повинна добросовісно користуватися своїми процесуальними правами та використовувати надані їй законом можливості для належного перебігу судового розгляду.
Отже, право на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає не лише обов`язки держави щодо забезпечення доступу особи до суду, а й певну процесуальну відповідальність самої сторони за реалізацію наданих їй прав.
Посилання захисника на ст. 55 та 129 Конституції України також не є безумовною підставою для поновлення строку. Право на апеляційний перегляд справи безумовно має бути забезпечене, однак реалізується воно з дотриманням порядку та строків, установлених процесуальним законом.
Встановлення таких строків має на меті не обмеження доступу особи до суду, а забезпечення належного здійснення правосуддя та правової визначеності. В іншому випадку остаточність судового рішення залежала б виключно від того, коли саме учасник провадження вирішив поцікавитися результатами розгляду справи.
При вирішенні цього клопотання апеляційний суд також виходить із того, що поновлення строку має усувати наслідки обставин, які особа не могла подолати, а не наслідки її власної процесуальної пасивності.
У цьому ж випадку сторона захисту не навела обставин, які б свідчили про те, що протягом строку апеляційного оскарження вона намагалася отримати інформацію про результат розгляду справи, однак не змогла цього зробити з незалежних від неї причин.
Натомість встановлено, що ОСОБА_2 та його захисник знали про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, а після його проведення протягом тривалого часу не вживали заходів для з`ясування результатів розгляду.
За таких обставин більш пізнє фактичне ознайомлення захисника з постановою не може саме по собі виправдовувати пропуск установленого законом строку.
Тому апеляційний суд вважає, що наведені у клопотанні причини пропуску строку не є поважними, оскільки вони не свідчать про наявність об`єктивних та незалежних від сторони захисту обставин, які перешкоджали своєчасному зверненню з апеляційною скаргою.
З огляду на викладене, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, процесуальну поведінку сторони захисту, яка була обізнана про дату розгляду справи, однак не проявила належної заінтересованості у своєчасному отриманні інформації про його результат, а також наведені правові позиції Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційний суд не вбачає.
У зв`язку з цим у задоволенні клопотання адвоката Педини О.А. про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу, відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, повернути особі, яка її подала.
Керуючись ст.ст. 289, 294 КУпАП, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Відмовити захиснику Педині Олегу Анатолійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_2 , у поновлені строків на подачу апеляційної скарги на постанову Вінницького міського суду вінницької області від 30.06.2026.
Апеляційну скаргу захисника Педини Олега Анатолійовича повернути апелянту.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Ковальська