Справа №592/7661/24
Провадження №2/592/2661/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 липня 2026 року          м.Суми   
Ковпаківський районний суд м.Суми у складі головуючої судді Корольової Г.Ю., за участю секретаря судового засідання Жабко А.О., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
у с т а н о в и в :
13.05.2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 24.10.2019 року між банком та ОСОБА_1 підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного Договору відповідач отримала кредит у розмірі 45000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість 78644,33 грн, яка складається з наступного: 78644,33 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту); 0 грн - заборгованість за пенею 0 грн – заборгованість за порушення грошового зобов`язання. Тому позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24.10.2019 року у розмірі 78644,33 грн станом на 04.03.2024 року та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить стягнути з відповідача заборгованість в повному обсязі.
Представник відповідача Петрієвський Д.П. у судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без участі сторони відповідача та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Так, заочним рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 21.08.2024 року позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» задоволено, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24.10.2019 року у розмірі 78644 грн 33 коп. станом на 04.03.2024 року, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн 00 коп.
15.04.2026 року представник відповідача ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 21.08.2024 року.
Ухвалою суду від 14.05.2026 року вказана заява сторони відповідача була задоволена і заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.08.2024 року було скасувано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
08.06.2026 року представником відповідача Петрієвським Д.П. подано відзив на позовну заяву, де зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає, що позивачем будь-яких доказів видачі кредитних коштів, підвищення (збільшення) кредитного ліміту до позовної заяви надано не було, а розрахунок заборгованості, на який посилається позивач не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладання договору на умовах, які вказані позивачем, а отже, не є належним доказом наявності в відповідача заборгованості. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Просить відмовити у задоволенні позову АТ «Універсал Банк».
10.06.2026 року представником позивача надано відповідь на відзив, просив задовольнити позовні вимоги АТ «Універсал Банк» у повному обсязі.
16.06.2026 року представником відповідача Петрієвським Д.П. подані заперечення на відповідь на відзив.
17.06.2026 року стороною позивача надані додаткові пояснення у справі.
Дослідивши наявні докази по справі, суд дійшов до такого висновку.
Судом встановлено, що 24.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету – заяву до договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного Договору ОСОБА_1 кредит у розмірі 45000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .
Згідно матеріалів справи вбачається, що 24.10.2019 року ОСОБА_1 підписано анкету-заява до договору про надання банківських послуг, в якій просить відкрити йому поточний рахунок у гривні на ім`я ОСОБА_1 та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку відповідно до умов договору (а.с.12).
Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи відповідача ОСОБА_1 , зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта відповідача, які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді.
Відповідно до п.2 анкети-заяви від 24.10.2019 року, під якою відповідач ОСОБА_1 поставив свій підпис, він погоджується з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого підтверджує та зобов`язується виконувати його умови.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 24.10.2019 року, наданого позивачем, відповідач ОСОБА_1 станом на 04.03.2024 року має заборгованість 78644,33 грн, яка складається з наступного: 78644,33 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту); 0 грн - заборгованість за пенею 0 грн – заборгованість за порушення грошового зобов`язання. 
Виникли між сторонами правовідносини регулюються нормами ЦК України.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-2320цс16 кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Якщо сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам і тарифами складає між сторонами кредитний договір, то зазначені Умови і тарифи повинні містити підпис позичальника про ознайомлення з ними.
Аналогічна позиція висловлена в правовому висновку, що викладений в постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року (№ 61-787св18).
Суд зазначає, що зі змісту зазначеної Анкети-заяви не вбачається погодження сторонами таких умов кредитування, як: розмір встановленого кредитного ліміту, строк дії кредитного ліміту, порядок та строки повернення кредитних коштів; порядок погашення заборгованості, розмір, порядок нарахування та сплати процентів; порядок та умови надання кредитних коштів, інші умови, необхідні для визначення змісту кредитного зобов`язання.
Таким чином, сама по собі Анкета-заява не містить усіх погоджених сторонами умов кредитного договору, які є необхідними для встановлення змісту прав та обов`язків сторін.
На підтвердження змісту договірних умов позивач також посилається на Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» щодо продуктів monobank/Universal Bank.
Однак судом встановлено, що долучені до позовної заяви Умови і правила обслуговування затверджені Протоколом Правління №46 від 24.11.2021 року та набрали чинності з 27.11.2021 року, тоді як Анкету-заяву відповідач підписав 24.10.2019 року.
Отже, зазначені Умови були прийняті після виникнення спірних правовідносин та не можуть підтверджувати зміст договору, укладеного сторонами у жовтні 2019 року.
Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що саме редакція Умов, чинна станом на 24.10.2019 року, була доведена до відома ОСОБА_1 , ним отримана, прочитана та погоджена під час укладення договору. Саме лише посилання в Анкеті-заяві на ознайомлення з Умовами без надання їх редакції, яка діяла на момент укладення договору, не підтверджує погодження відповідачем конкретних умов кредитування, оскільки банк як сторона договору мав можливість змінювати зміст таких документів в односторонньому порядку, а тому саме на нього покладається обов`язок доведення змісту редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин.
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, відповідно до якої банк повинен довести, що саме ті Умови та Правила, на які він посилається, були складовою частиною договору та були погоджені позичальником на момент його укладення. За відсутності такого підтвердження відповідні документи не можуть вважатися частиною договору.
Окрім цього, позивачем не надано належних доказів фактичного надання відповідачу кредитних коштів.
Матеріали справи не містять первинних банківських документів, які підтверджували б відкриття кредитного ліміту, його початковий розмір, дату встановлення, фактичне використання відповідачем кредитних коштів, рух коштів за кредитною складовою рахунку, здійснення конкретних операцій за рахунок кредитного ліміту, а також документи щодо зміни (збільшення) кредитного ліміту. Сам по собі розрахунок заборгованості, складений позивачем в односторонньому порядку, не є беззаперечним доказом існування заборгованості, оскільки не підтверджує факту надання кредитних коштів, розміру кредитного ліміту, порядку його використання та правильності здійснених нарахувань.
Відсутність належних доказів фактичної видачі кредитних коштів виключає можливість встановлення виникнення у відповідача грошового зобов`язання саме в заявленому позивачем розмірі.
Згідно зі ст.ст.12-13 та 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, позивач не довів належними і допустими доказами підстав для стягнення з відповідача заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24.10.2019 року у розмірі 78644,33 грн.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі, понесені позивачем зі сплати судового збору за позов майнового характеру в розмірі 3028,00 грн, суд залишає за позивачем.
Керуючись ст.12, 13, 81, 89, 263, 264 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24.10.2019 року у розмірі 78644,33 грн.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – Акціонерне товариство «Універсал Банк», м.Київ, вул.Автозаводська, буд. 54/19, код ЄДРПОУ 21133352.
Відповідач – ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 16 липня 2026 року.

Суддя Галина КОРОЛЬОВА