Справа № 685/598/26 
Провадження № 3/685/179/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року с-ще Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області
в складі головуючої судді Бурлак Г.І.
з участю секретаря Матвіюк Т.В.
прокурора Дідуха Р.В. 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
захисника Семченко Г.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Теофіполь матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області ДСР НП України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, державний виконавець Тефіпольського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив: 

ОСОБА_1 , будучи звільненою з посади державного виконавця Теофіпольського відділу державної виконавчої служби у Теофіпольському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), являючись відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, в супереч вимогам ч. 1, абз. 2 ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подала 13.08.2025 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В судовому засіданні прокурор підтримав факти, викладені в протоколі та матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та просив притягнути останню до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 просила закрити провадження у справі на підставі ч. 4 ст. 38 КУпАП
Захисник Осипчук Ю.А. подала клопотання про закриття провадження у справі, мотивоване тим, що у протоколі зазначено, що декларація мала бути подана до 01 квітня 2024 року, однак фактично була подана 13 серпня 2025 року, при цьому у протоколі датою вчинення адміністративного правопорушення визначено 13.08.2025, а днем його виявлення — 20.05.2026, тобто день складання протоколу. Обов`язок ОСОБА_1 подати декларацію за 2023 рік мав бути виконаний не пізніше 31 березня 2024 року. Відтак з 01 квітня 2024 року встановлений законом строк виконання такого обов`язку вже був порушений. Саме з цього моменту виникло порушення встановленого законом обов`язку щодо своєчасного подання декларації. Подальше фактичне подання декларації 13 серпня 2025 року свідчить про припинення порушення та виконання обов`язку з пропуском установленого строку, однак не змінює моменту, з якого строк подання декларації був порушений. Таким чином, для цілей обчислення граничного строку, встановленого ч. 4 ст. 38 КУпАП, днем вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення є 01 квітня 2024 року. На момент складання протоколу від 20 травня 2026 року дворічний граничний строк накладення адміністративного стягнення, який обчислюється з дня вчинення правопорушення, вже сплив. За таких обставин, незалежно від визначення конкретної дати виявлення правопорушення, адміністративне стягнення не може бути накладено після спливу встановленого ч. 4 ст. 38 КУпАП дворічного строку з дня його вчинення. Крім того, у протоколі № 241 від 20.05.2026 зазначено, що днем виявлення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення є день складання протоколу — 20 травня 2026 року, оскільки саме станом на цю дату, за твердженням уповноваженої особи, було зібрано та проаналізовано необхідні фактичні дані і зроблено висновок про наявність складу адміністративного правопорушення. Разом з тим матеріали справи не містять відомостей, які б дозволяли встановити, коли саме Управління стратегічних розслідувань у Хмельницькій області отримало відповідні матеріали, коли розпочало їх перевірку, які конкретно дії були вчинені з метою встановлення всіх обставин можливого правопорушення, які відомості додатково витребовувалися та коли були отримані результати такої перевірки. Так само з матеріалів справи неможливо встановити, які саме обставини, що мали значення для вирішення питання про наявність складу адміністративного правопорушення, були встановлені безпосередньо 20 травня 2026 року та зумовили складання протоколу саме в цей день. Отже, посилання у протоколі на 20.05.2026 як на день виявлення правопорушення фактично ґрунтується лише на даті складання самого протоколу, тоді як перебіг і зміст перевірки, що передувала його складанню, матеріалами справи належним чином не підтверджені. Наведені обставини мають значення для оцінки дотримання шестимісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 38 КУпАП, однак не змінюють основної підстави заявленого клопотання — спливу абсолютного дворічного строку з дня вчинення інкримінованого правопорушення. Також зазначила, що при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності першочерговим є встановлення дотримання строків накладення адміністративного стягнення, а у разі їх закінчення суд або інший уповноважений орган позбавлений можливості надалі досліджувати питання про наявність у діях особи ознак адміністративного правопорушення та встановлювати її вину. На підставі викладеного, просила провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони, та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну та/або цивільно-правову відповідальність.
Адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.172-6 КУпАП, є несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції»(чинного на момент виникнення обов`язку подання декларації) особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в" і "г" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (чинного на момент виникнення обов`язку подання декларації) особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в" і "г" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 1323-К від 20.04.2023 року звільнена 28.04.2023 року з посади державного виконавця Теофіпольського відділу державної виконавчої служби у Теофіпольському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). ОСОБА_1 будучи особою, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, була зобов`язана подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік до 01.04.2024, однак в порушення вимог закону подала вказану декларацію лише 13.08.2025 року, тобто ОСОБА_1 своїми діями вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», державні службовці є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.
У відповідності до п. 1 та п. 9 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу» на ОСОБА_1 як на державного службовця покладено обов`язки діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України і додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції. Суд критично оцінює твердження сторони захисту про те, що при застосуванні ст. 38 КУпАП відсутні підстави для встановлення у діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, оскільки ст. 247 КУпАП передбачає кілька підстав для закриття провадження , зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення ( п.1 ч.1), закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу ( п.7 ч.1), таким чином, у випадку відсутності у діях чи бездіяльності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст 247 КУпАП, а у випадку відсутності підстав для застосування цієї норми, однак при наявності п.7.ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження підлягає закриттю саме у зв`язку закінчення строків накладення адміністративного стягнення.
На підставі викладеного, суд вважає за доцільне з`ясувати, насамперед, чи наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст 172-6 КУпАП у діях ОСОБА_2 . 
Склад адміністративного правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.
Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.
Склад адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 172-6 КУпАП утворює несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Цей складі є формальним, оскільки не передбачає настання наслідків, а обов`язковим елементом є протиправне діяння.
Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Так, непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання. Лише вчинення цього діяння з необережності виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності .
Під поважним об`єктивними і непереборними для ОСОБА_1 обставинами, які унеможливлювали подання своєчасно ним декларації, слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо, однак суду не надано доказів наявності у ОСОБА_1 таких обставин. 
Оцінюючи докази у їх сукупності, враховуючи, що ОСОБА_1 зобов`язана була подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2023 рік до 01.04.2024, а подала 13.08.2025, суд дійшов переконання, що вина ОСОБА_1 у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави повністю доведена, її дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
За приписами ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Днем виявлення правопорушення слід вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні встановлено, що 16.04.2024 року Міністерство юстиції України повідомило НАЗК про те, що ОСОБА_1 не подала декларацію при звільненні за 2023 рік, до вказаного повідомлення були подані всі необхідні докази. Тобто факт несвоєчасного подання декларації був виявлений ще 16.04.2024 року, про що і повідомлено уповноважений орган. Протокол про адміністративне правопорушення був складений лише 20.05.2026 – тобто через 2 роки після повідомлення про неподання декларації, та через 9 місяців після подання ОСОБА_1 такої декларації. При цьому, суду не надано жодного доказу коли НАЗК повідомило департамент стратегічних розслідувань НПУ про те, що ОСОБА_1 подала декларацію несвоєчасно, які дії здійснював Департамент щодо встановлення події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст 172-6 КУпАП та скільки потрібно було часу.
Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що станом на 16.04.2024 було відомо про те, що ОСОБА_1 несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, а 14.08.2025 року вже було відомо, коли вона подала таку декларацію. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази на підтвердження того, що скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 протягом 6 місяців з 14.08.2025 року було неможливо .
Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку, що у зв?язку з тим, що станом на 14.08.2025 в уповноваженого суб?єкта були всі необхідні докази для висновку щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, суду не надано доказів наявності поважних причин складення протоколу про адміністративне правопорушення лише 20.05.2026, то на момент розгляду справи судом передбачений ч.3 ст.38 КУпАП, закінчився, тому провадження в справі підлягає закриттю.
На підставі наведеного, керуючись ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд 

постановив: 

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, провадження по справі закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Теофіпольський районний суд.

Головуюча