Справа № 504/1271/26 
Номер провадження 2/504/2945/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.07.2026	с-ще Доброслав 	

Доброславський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді – Жовтан П.В.,
за участю секретаря – Сокурцової Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в с-щі Доброслав Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Родіонов А.В. звернувся до суду із уточненим позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що 19.06.1999 р. на території ПМР, між сторонами було укладено шлюб. Останнім часом сімейне життя між сторонами припинено. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач не розуміє сутності проблем, які виникають у позивача, не піклується про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. За його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей у сторін не має. 
Ухвалою від 01.04.2026р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 13.04.2026р. клопотання відповідача ОСОБА_2 задоволено частково, сторонам надано строк для примирення терміном три місяці, а провадження у справі зупинене до 13.07.2026р.
Ухвалою суду від 13.07.2026р. провадження у справі поновлено.
В судове засідання, призначене на 13.07.2026р. позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим, не з`явився, однак від представника позивача – адвоката Родіонов А.В. надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, на позові наполягає, примирення є неможливим.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату, час та місце проведення судового засідання була сповіщена своєчасно, належним чином, що підтверджено повідомленням «Укрпошти» з відміткою отримано адресатом особисто від 09.05.2026р. 
На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін.
06.04.2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що позов не визнає, оскільки вимоги в ньому надумані за допомогою третіх осіб, вони проживають в шлюбі майже 27 років, сімейні відносини між ними завжди будувалися на почуттях любові та поваги. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них з позивачем народився син ОСОБА_3 . Отже данні обставини свідчать про надуманість обставин якими позивач обґрунтовує свої вимоги у позові. З позивачем познайомилася молода жінка, яка впливає на його свідомість та маніпулює ним. Вважає, що ця жінка тимчасове захоплення, позов поданий на емоціях та під психологічним тиском третьої особи, а не за волею позивача. Бажає примиритися та зберегти сім`ю.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що 19.06.1999 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було зареєстровано шлюб Тираспольським міським відділом РАЦС, актовий запис №481, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Після реєстрації шлюбу відповідач набула прізвище « ОСОБА_5 ».
Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України “Про міжнародне приватне право”, особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.
Згідно ч. 3 ст. 1 Договору між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах (далі – Договір), під поняттям “цивільні справи” в цьому Договорі слід розуміти також сімейні і трудові справи.
Згідно ч. 2 ст. 26 Договору якщо в момент порушення справи один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий – громадянином іншої Договірної Сторони, розірвання шлюбу провадиться згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої вони мають місце проживання. Якщо один з подружжя має місце проживання на території однієї Договірної Сторони, а другий – на території іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство тієї Договірної Сторони, орган якої порушив справу.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Договору Документи, які підготував або засвідчив відповідний орган однієї з Договірних Сторін, скріплені гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи, мають силу документа на території іншої Договірної Сторони без потреби будь-якого іншого засвідчення. Це стосується також копій і перекладів документів, які засвідчені відповідним органом.
Відповідно до ст. 63 Закону України “Про міжнародне приватне право”, припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України “Про міжнародне приватне право”, правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності – правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого – правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.
У теперішній час примирення між сторонами неможливе. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. 
Згідно ч.3 ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення для справи.
Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.
З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. 
Після всебічного, повного дослідження та оцінки наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Позивач не ставить вимог про стягнення судового збору із відповідача на його користь.
Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
На підставі викладеного та керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.1, 2, 5, 11, 76-81, 247, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, - 

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 19.06.1999 року Тираспольським міським відділом РАЦС, актовий запис №481.
Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України, копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Доброславського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя : Жовтан П. В.