Справа № 758/4619/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року         м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючої судді - Левицької Я.К.,
за участю секретаря судового засідання - Новіцької О.К.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про зняття арешту з майна,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про зняття арешту, в якому просила зняти арешт з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , що належала на праві приватної власності ОСОБА_3 (реєстраційний номер обтяження 10906133), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що був накладений постановою державного виконавця від 17.06.2010, в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_5, а також виключення відомостей про ОСОБА_4 з Єдиного реєстру боржників.
В обґрунтування позову зазначено, що в провадженні Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві перебувало виконавче провадження № НОМЕР_5, відкрите постановою державного виконавця від 19.04.2010, з примусового виконання виконавчого листа Радянського районного суду м. Києва № 2-502 від 18.03.2003 по стягненню з ОСОБА_4 (надалі - боржник) на користь ОСОБА_2 аліментів. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 467485170 від 10.03.2026, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № НОМЕР_5, 17.06.2010, винесеної Відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, 04.03.2011, реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, було зареєстровано обтяження: арешт нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 10906133. Об`єкт обтяження; квартира, 1/3 частина, адреса: АДРЕСА_2 . Боржник виконав свої зобов`язання перед стягувачем, що підтверджується заявою відповідача від 18.10.2024, засвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончарук С.В. Крім того, боржник у даному виконавчому провадженні помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 24.01.2024. Позивач є співвласником майна боржника, на яке накладено арешт, і одночасно спадкоємцем боржника, оскільки є матір`ю боржника, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , виданого 08.06.1971 ЗАГС Шевченківського району. 29.07.2024, після смерті боржника, Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу № 72762147, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 77796710. З метою усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, позивачка зверталась 23.01.2025 та 27.08.2025 до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві з заявою про зняття арешту. З викладеного у відповідях випливає, що зняти арешт з майна боржника та вилучити запис з Єдиного реєстру боржників в рамках ЗУ «Про виконавче провадження» неможливо, оскільки відсутні підстави для відновлення виконавчого провадження № НОМЕР_5.
З огляду на наявність арешту на майно, позивач обмежена в реалізації своїх спадкових прав, а відтак змушена звернутись до суду за захистом своїх прав із даним позовом.
Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 30.03.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 
У судове засідання позивач та її представник не з`явились.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.
Третя особа - Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явилась, клопотань чи заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надходило.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08.06.1971 року, виданого ЗАГС Шевченківського району, батьками ОСОБА_3 , зазначені: батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_6 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 24.01.2024 року, виданого Виконавчим комітетом Калитянської селищної ради.
29.07.2024 року Чотирнадцятою Київською державною нотаріальною конторою, зареєстровано спадкову справу № 72762147, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 77796710, де зазначено, що спадкодавцем є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 467485170 від 10.03.2026, накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_4 відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № НОМЕР_5, 17.06.2010, Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, ВП № 63/15. Об`єкт відчуження: квартира, 1/3 частина, адреса: АДРЕСА_2 .
Як вбачається з листа Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 8 809 від 18.02.2025 встановлено, що у Відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа Радянського районного суду м. Києва № 2-502 від 18.03.2003 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 28.01.1988 і до його повноліття. 17.06.2010 державним виконавцем Шмуйло Л.А. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 13.03.2018 державним виконавцем Полінським В.А. винесено постанову про арешт майна боржника, яку направлено для виконання до Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві. 18.02.2019 державним виконавцем Полінським В.А., винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, якою встановлено, що заходи щодо виявлення майна боржника виявились безрезультатними: виходом державного виконавця за адресою, вказаною у виконавчому документі: боржника не розшукано, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, копію якої направлено до Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві, а також боржника внесено до Єдиного реєстру боржників. Заборгованість станом на 15.11.2014 рік становить: 35 011,90 грн. Згідно заяви ОСОБА_2 від 18.10.2024, ОСОБА_4 , повністю сплатив усі аліменти платежі та заборгованість фінансового характеру перед нею та її сином відсутність. Однак, інформація про сплату виконавчого збору та витрат виконавчого провадження до Відділу не надходила. У Відділу відсутні підстави для зняття арешту з майна, запропоновано заявнику звернутися до суду.
ОСОБА_1 є співвласником майна, на яке накладено арешт постановою державного виконавця, а саме одним із трьох власників, що володіють в рівних долях квартирою АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого 15.05.2008 Відділом приватизації житла управління з питань майна Подільської у м. Києві держадміністрації, запис у Реєстровій книзі № 1808 від 28.05.2008, і одночасно спадкоємцем боржника, оскільки є його матір`ю.
З вищевикладеного вбачається, що підстава, яка слугувала накладенню арешту на нерухоме майно (1/3 квартири АДРЕСА_3 ), належне ОСОБА_9 , відпала. Однак, арешт на майно боржника знято не було, а тому позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права.
Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що спори про цивільне право, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Крім того, за змістом ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Підпунктом 4.18. п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони, обтяження іпотекою або арешту цього майна.
Враховуючи, що обтяження у вигляді арешту нерухомого майна боржника, позбавляє можливості позивача розпоряджатися належною їй частиною нерухомого майна, а також вступити в спадщину на спадкове майно, остання набула право звернення до суду з позовом, як спадкоємець померлого власника арештованого майна.
З аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту вбачається, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.
Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини встановлені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15 березня 2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Отже, позов про зняття арешту з майна боржника може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Судом встановлено, що позивач є спадкоємицею нерухомого майна, на яке накладено арешт.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності. Зокрема, встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З наявних у справі доказів вбачається, що ОСОБА_1 є законним спадкоємцем померлого ОСОБА_4 та має намір реалізувати свої спадкові права, однак, у встановленому законом порядку здійснити це не може з огляду на наявність арешту, який було накладено в межах виконавчого провадження № НОМЕР_5, виконавчий документ за яким було повернуто стягувачу.
При цьому, відповідач ОСОБА_2 , яка є стягувачем у даному виконавчому провадженні, немає до боржника фінансових претензій, про що свідчить заява відповідача від 18.10.2024 про вилучення запису з Єдиного реєстру боржників щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зняття арешту з майна боржника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .
Суд приймає до уваги такі доводи позивача, оскільки вони не оспорюються відповідачем, що вбачається зі змісту наявних в матеріалах справи її заяви про визнання позову, в якій вона позовні вимоги визнала повністю.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що наявність накладеного арешту на майно, та неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, позбавляє права позивача реалізувати свої спадкові права у встановленому законом порядку, та в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності позивач не може, а відтак суд вважає позовні вимоги про зняття арешту обґрунтованими, законними, та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо виключення відомостей про ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з Єдиного реєстру боржників.
За змістом ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.
Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.
Державні органи, органи місцевого самоврядування, нотаріуси, інші суб`єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, у разі звернення особи за вчиненням певної дії щодо майна, що належить боржнику, який внесений до Єдиного реєстру боржників, зобов`язані не пізніше наступного робочого дня повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про майно, щодо якого звернулася така особа.
Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1,3,11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.
Суд звертає увагу на те, що позовні вимоги заявлено до ОСОБА_2 , водночас позовна вимога щодо виключення відомостей про ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з Єдиного реєстру боржників стосується повноважень третьої особи - Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Відтак, позовні вимоги в цій частині заявлено до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволення позову.
Розподіл судових витрат між сторонами регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При цьому, суд враховує позицію позивача щодо стягнення з нього судового збору та не розподіляє судові витрати.
Керуючись ст. 12, 81, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про зняття арешту з майна - задовольнити частково.
Скасувати арешт нерухомого майна, що накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № НОМЕР_5 від 17.06.2010 року, об`єкт обтяження: 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 10906133 від 04.03.2011 року реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.
В решті позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ;
третя особа - Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, місцезнаходження: 04208, м. Київ, просп. Г. Гонгадзе, буд. 5-Б, код ЄДРПОУ 34482497.

Суддя Я.К. Левицька