Справа № 347/690/26
Провадження № 2/347/667/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року м. Косів
Косівський районний суд, Івано-Франківської області, в складі:
головуючої-судді: Крилюк М.І.,
секретаря: Лазорик Л.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "УНО КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 , третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Селфі кредит" про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

В с т а н о в и в: 
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УНО КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи – Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит», про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 лютого 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір № 1299369 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort». 
Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 17 500 грн на умовах строковості, платності, повернення та забезпеченості.
Згідно з пунктом 2.1 договору кредитні кошти підлягали перерахуванню у безготівковій формі на платіжну картку відповідача № 4731219647427792. Позивач зазначає, що первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання, перерахувавши кредитні кошти на рахунок відповідача, що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» – фінансової установи, яка здійснювала переказ коштів на підставі договору про організацію переказу грошових коштів № 03052022-1 від 03.05.2022 року, укладеного між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА».
За твердженням позивача, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернув та проценти не сплатив, у зв`язку з чим станом на день звернення до суду утворилася заборгованість у розмірі 118 562,49 грн.
Позивач також зазначив, що 10 жовтня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 10/10/24, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги за договором № 1299369 від 12.02.2024 року.
Згідно з наданим розрахунком заборгованість станом на дату подання позову становить 118 562,49 грн, з яких: 17 499,99 грн – заборгованість за тілом кредиту; 92 312,50 грн – заборгованість за процентами; 8 750,00 грн – заборгованість зі сплати штрафних санкцій. 
Крім того, позивачем було вжито заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу вимоги про погашення заборгованості, однак остання залишилася невиконаною.
Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 118 562,49 грн, а також судові витрати.
У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що відповідача було належним чином повідомлено про розгляд справи, а тому можливе ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до статті 280 ЦПК України. 
Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2026 року призначено заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази відповідно до вимог статей 76–81, 89 ЦПК України, суд встановив такі обставини.
Як убачається з копії Договору про надання споживчого кредиту № 1299369 від 12.02.2024 року (а.с.12-16), між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти у сумі 17 500 грн на умовах строковості, платності та повернення. Пунктом 2.1 договору передбачено, що кредитні кошти підлягають перерахуванню у безготівковій формі на платіжну картку позичальника № НОМЕР_1 .
Факт перерахування кредитних коштів відповідачу підтверджується договором про організацію переказу грошових коштів № 03052022-1 від 03.05.2022 року (додаток № 4) та листом фінансової установи ТОВ «ПЕЙТЕК» щодо здійснення переказу кредитних коштів (додаток № 5), з яких убачається, що кредитні кошти у розмірі 17 500 грн були перераховані на платіжну картку, реквізити якої відповідають зазначеним у кредитному договорі.
Із розрахунку заборгованості, засвідченого кредитором (додаток № 3), вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору станом на день звернення позивача до суду утворилася заборгованість у загальному розмірі 118 562,49 грн, яка складається із: 17 499,99 грн заборгованості за тілом кредиту, 92 312,50 грн заборгованості за процентами та 8 750,00 грн штрафних санкцій.
Як убачається з договору факторингу № 10/10/24 від 10.10.2024 року (додаток № 6), акта приймання-передачі Реєстру боржників (додаток № 7), платіжної інструкції № 3045 (додаток № 8) та витягу з Реєстру боржників (додаток № 9), ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1299369 від 12.02.2024 року, у зв`язку з чим позивач набув статусу нового кредитора у спірному зобов`язанні.
Крім того, матеріали справи містять копію письмової вимоги про погашення заборгованості (додаток № 12) та докази її направлення відповідачу (додаток № 13), що свідчить про вжиття позивачем заходів досудового врегулювання спору. Водночас будь-яких доказів виконання відповідачем вимог кредитора або погашення заборгованості матеріали справи не містять.
Оцінюючи наведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що подані позивачем копія кредитного договору з додатками, договір про організацію переказу грошових коштів, лист від фінансової установи, розрахунок заборгованості, а також договір факторингу та документи, що підтверджують перехід права вимоги, є належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження факту укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, переходу до позивача права вимоги та наявності у відповідача непогашеної заборгованості.
Оскільки відповідач відзиву на позов не подала, доказів належного виконання зобов`язань або спростування наданих позивачем доказів суду не надавала, суд доходить висновку, що позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути здійснена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або в інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення, заповнення електронної форми або вчинення інших дій, які відповідно до роз`яснень інформаційної системи вважаються прийняттям такої пропозиції (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом є оригіналом такого документа.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання електронного підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором або аналога власноручного підпису у випадках, визначених законом. Отже, використання одноразового ідентифікатора при укладенні кредитного договору є належним способом його підписання та підтверджує волевиявлення сторін на укладення договору.
Крім того, відповідно до частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому такої форми, навіть якщо законом така форма не вимагалася.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, принципів добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови, погоджені сторонами, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.
Судом встановлено, що 12 лютого 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір №1299369 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort». Укладення договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», а тому цей договір є належною правовою підставою виникнення цивільних прав та обов`язків сторін.
Відповідно до умов договору ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надало ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 17 500,00 грн, а позичальник зобов`язалася повернути отримані кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші передбачені договором зобов`язання.
Пунктом 2.1 договору передбачено, що кредитні кошти надаються шляхом їх безготівкового перерахування на платіжну картку позичальника № НОМЕР_1 .
Факт перерахування кредитних коштів підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК», а також договором про організацію переказу грошових коштів №03052022-1 від 03 травня 2022 року, укладеним між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА».
Суд враховує, що відповідно до Закону України «Про платіжні послуги» та Постанови Правління Національного банку України №164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинних документів та можуть використовуватися як належні докази здійснення платіжної операції.
Крім того, пунктом 3 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату відповідно до умов електронного договору, повинна надати документ, який підтверджує факт здійснення розрахунку.
Аналогічний правовий висновок щодо належності таких доказів викладений у постанові Верховного Суду від 12 червня 2023 року у справі №263/3470/20, відповідно до якої докази видачі кредиту не обмежуються виключно первинними бухгалтерськими документами, визначеними Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів.
За змістом частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію, а кредитор має право вимагати виконання такого обов`язку.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або зміна його умов не допускається, а зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, воно підлягає виконанню саме у цей строк.
За змістом статей 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється лише належним виконанням, а відповідно до статті 610 ЦК України невиконання або неналежне виконання умов договору є порушенням зобов`язання.
Частиною другою статті 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за його порушення.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок повернення кредиту частинами, у разі прострочення повернення чергового платежу кредитодавець має право вимагати дострокового повернення всієї непогашеної суми кредиту та сплати належних процентів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином умови кредитного договору №1299369 від 12.02.2024 року не виконала, кредитні кошти та проценти у визначені договором строки не повернула, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Як убачається з договору факторингу №10/10/24 від 10 жовтня 2024 року, акта приймання-передачі Реєстру боржників, платіжної інструкції №3045 та витягу з Реєстру боржників, право вимоги за кредитним договором перейшло від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УНО КАПІТАЛ».
Такий перехід права вимоги відповідає положенням статей 512, 514, 516 ЦК України, згідно з якими кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою шляхом відступлення права вимоги, а до нового кредитора переходять права первісного кредитора в тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент такого переходу. Заміна кредитора здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з розрахунком заборгованості загальна сума боргу становить 118 562 грн 49 коп., у тому числі: 17 499 грн 99 коп. — заборгованість за тілом кредиту; 92 312 грн 50 коп. — заборгованість за процентами; 8 750 грн 00 коп. — штрафні санкції.
Відповідач доказів належного виконання зобов`язань чи спростування розрахунку заборгованості суду не надала, тому суд оцінює надані позивачем докази як належні, допустимі, достовірні та достатні у їх сукупності відповідно до статті 89 ЦПК України.
За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УНО КАПІТАЛ» є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662 грн 40 коп.
На підставі наведеного, керуючись статтями 509, 526, 629, 1046–1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 263–265, 268, 280–282 ЦПК України, суд -
В и р і ш и в :
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УНО КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 39669296, місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Джона Маккейна, буд. 39) заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 1299369 від 12 лютого 2024 року у розмірі 118 562 (сто вісімнадцять тисяч п`ятсот шістдесят дві) гривні 49 копійок, а також судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк