КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження 
№33/824/2727/2026

П О С Т А Н О В А 

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2026 року місто Київ
справа №375/161/26

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., 
при секретарі судового засідання: Балковій А.С.,

за участю: 
захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Заліського Богдана Сергійовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката Заліського Богдана Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Рокитнянського районного суду Київської області від 01 квітня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 01 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п'ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник-адвокат Заліський Б.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 01 квітня 2026 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що з відеозапису вбачається, що працівники поліції прибули на блокпост, де військовослужбовці зупинили автомобіль «Peugeot 307» та вказали на ОСОБА_1 як на водія. Водночас ОСОБА_1 заперечував факт керування автомобілем, повідомляючи, що за кермом перебувала його дружина. О 22:32:10 год. запису він прямо зазначив: «Дружина їхала, вона їхала», проте працівники поліції не перевірили ці пояснення та не з`ясували у дружини ОСОБА_1 , чи саме вона керувала автомобілем, натомість продовжили опитувати військовослужбовців, які стверджували, що за кермом був чоловік, що свідчить про необ`єктивність під час збору доказів.
Крім того, лише о 23:00:04 год., тобто більше ніж через дві години після зупинки, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд. При цьому останній знову зазначив, що автомобілем не керував, а за кермом була його дружина.
Вказував, що відеозапис було здійснено з порушенням вимог Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 1026, у частині початку виконання службових обов`язків щодо документування інкримінованого адміністративного правопорушення. Зокрема, на відеозаписі не зафіксовано факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 у зв`язку з цим такий відеозапис є недопустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Зазначав, що направлення ОСОБА_1 до медичного закладу було оформлено 02 січня 2026 року о 23:01:02 год., тоді як у протоколі час керування зазначено 20:50 год. Отже, між моментом коли нібито були виявлені підстави для проведення огляду та направленням до медичного закладу минуло більше двох годин, що відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП є підставою для визнання такого огляду недійсним.
Посилався на те, що ОСОБА_1 наполягав, що того дня автомобілем не керував, оскільки позбавлений права керування транспортними засобами та не має посвідчення водія, тоді як його дружина має посвідчення водія і саме вона керує автомобілем. 
Таким чином, в матеріалах справи належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень передбачених ч.5 ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП відсутні. 
У судовому засіданні захисник-адвокат Заліський Б.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника-адвоката Заліського Б.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Пунктом 2.1 (а) Правил дорожнього руху визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ч.5 ст.126 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушень передбачених ч.ч.2-4 цієї статті, зокрема керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.
За правилами ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Пунктами 2, 3, 6, 7 вказаної Інструкції визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ст.130 КУпАП, а за змістом п.8 Порядку №1103 від 17 грудня 2008 року у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №557700, 02 січня 2026 року о 20.50 год. в селі Ольшаниця по вулиці Лісова, 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot 307, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мав посвідчення водія на право керування таким транспортним засобом, правопорушення вчинено повторно протягом року, постанова EHA №4888195 від 04 червня 2025 року, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) ПДР, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №557689, 02 січня 2026 року о 20.50 год. в селі Ольшаниця по вулиці Лісова, 6, водій ОСОБА_1 здійснював рух на транспортному засобі Peugeot 307, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager та в найближчому медичному закладі у лікаря-нарколога категорично відмовився. Чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме: 
відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 02 січня 2026 року серії ЕПР1 №557700;
відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 02 січня 2026 року серії ЕПР1 №557689;
довідкою щодо наявності посвідчення водія від 04 січня 2026 року, в якій вказано, що відомості стосовно отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами відсутні;
копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії EHA №4888195 від 04 червня 2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП;
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається, що даний огляд не проводився (водій відмовився);
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 січня 2026 року, відповідно до якого огляд не проводився;
письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 02 січня 2026 року; 
рапортом поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП сержанта поліції Хоменка О.О. в якому зазначено, що прибувши на місце події, було виявлено ОСОБА_2 (діючий військовослужбовець ВЧ НОМЕР_2 ),який повідомив, що під час несення служби на блок посту (КПП) ним було зупинено транспортний засіб Peugeot 307 з д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування ОСОБА_2 помітив у водія ознаки алкогольного сп`яніння, після чого викликав поліцію. Під час спілкування з ОСОБА_3 працівниками поліції було виявлено у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспорного засобу або ж у найближчому медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній категорично відмовився. Також під час перевірки документів було встановлено, що ОСОБА_1 не має посвідчення водія відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом та вчиняє правопорушення повторно протягом року від 04 червня 2025 року;
відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції №477871, №477036.
Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівниками поліції ОСОБА_1 було повідомлено, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного за допомогою газоаналізатора Drager або в найближчому медичному закладі, на що останній зазначив, що він не керував транспортним засобом та відмовився (23:00:05, 23:00:17, 23:00:59). Після чого працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення (23:03:46). В подальшому на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився та зазначив, що він не керував транспортним засобом, а керувала його дружина (23:01:19, 23:01:53, 23:02:11, 23:02:17, 23:02:57, 23:03:06, 23:03:36, 23:03:43). Працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 , що стосовно нього будуть складені протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та ч.5 ст.126 КУпАП, а також було роз`яснено останньому його права (23:04:07). 
Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ст.130 КУпАП.
Сукупність наведених доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а керувала його дружина, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки як вбачається з письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 02 січня 2026 року, він будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 02 січня 2026 року близько 20.50 год. знаходився у добовому наряді на КПП блокпості Ольшаниця. Ним було зупинено транспортний засіб Peugeot 307, д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм він помітив, що у останнього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, після чого ним було викликано наряд поліції. 
До доводів апеляційної скарги про те, що транспортним засобом керувала дружина ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції ставиться критично, оскільки з відеозапису вбачається, що остання будь-яких пояснення про те, що саме вона керувала транспортним засобом, не надавала. Жодних заперечень проти тверджень працівників поліції та пояснень військовослужбовця про те, що транспортним засобом керував її чоловік під час складання протоколів та оформлення матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності остання не висловлювала. Тому наведені доводи суд апеляційної інстанції розцінює як намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення передбачені ч.5 ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що на відеозаписі не зафіксовано факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 у зв`язку з цим такий відеозапис є недопустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції відхиляє та вважає за необхідне зазначити наступне. 
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, ст.251 КУпАП встановлені джерела доказів у справах про адміністративні правопорушення. При цьому, вказаною нормою закону не встановлено вичерпний перелік документів чи інших джерел інформації, які можуть бути доказами.
З відеозаписів долучених до матеріалів справи вбачається, що на них відображені події, що описані в протоколах про адміністративні правопорушення від 02 січня 2026 року серії ЕПР1 №557700 та серії ЕПР1 №557689, зафіксований той самий транспортний засіб і та ж особа, які вказані у зазначених вище протоколах про адміністративні правопорушення.
Таким чином відеозаписи які містять фактичні дані щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є належними доказами у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст.251 КУпАП.
Крім того, вказані відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ч.5 ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП.
Посилання захисника-адвоката Заліського Б.С. на те, що направлення ОСОБА_1 до медичного закладу було оформлено 02 січня 2026 року о 23:01:02 год., тоді як у протоколі час керування зазначено 20:50 год., отже між моментом коли нібито були виявлені підстави для проведення огляду та направленням до медичного закладу минуло більше двох годин, що відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП є підставою для визнання такого огляду недійсним, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки ОСОБА_1 інкриміновано порушення п.2.5 ПДР, що полягало у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Відтак положення ч.5 ст.266 КУпАП щодо недійсності огляду, проведеного з порушенням установленого строку, не підлягають застосуванню до цих правовідносин, оскільки огляд ОСОБА_1 фактично не проводився, а його дії кваліфіковано саме за відмову від його проходження.
Докази, які містяться в матеріалах справи відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності є достатніми та переконливими для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.п.2.1 (а), 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП.
З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.п.2.1 (а), 2.5 ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Заліського Богдана Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Рокитнянського районного суду Київської області від 01 квітня 2026 року - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.