ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

13 липня 2026 року	Справа №160/11753/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Прудника С.В. 	 	
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

05.05.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо не нарахування та невиплати - ОСОБА_1 місячного грошового забезпечення за період з 20.07.2022. року по 19.05.2023 року, та виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань й премії без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01 січня 2022 року у розмірі 2481 гривні та встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01 січня 2023 року у розмірі 2384 гривні та відмови у оформленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області оновлений грошовий атестат та довідку на ім`я ОСОБА_1 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб;
- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 місячного грошового забезпечення за період з 20.07.2022 року по 19.05.2023 року, та виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань й премії з урахуванням посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01 січня 2022 року у розмірі 2481 гривні та встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01 січня 2023 року у розмірі 2384 гривні на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із додатків 1, 14 до Постанови №704 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44;
- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області оновлений грошовий атестат та довідку на ім`я ОСОБА_1 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” з урахуванням проведеного перерахунку місячного грошового забезпечення за період з 24.04.2022 року по 19.05.2023 року.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач, проходячи службу цивільного захисту в органах Державної служби України з надзвичайних ситуацій та перебуваючи на службі у Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, у період з 20.07.2022 року по 19.05.2023 року отримував грошове забезпечення, розраховане без урахування вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 щодо визначення посадового окладу та окладу за спеціальним званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти. На думку позивача, після визнання протиправним та скасування пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 виникли правові підстави для обчислення грошового забезпечення із застосуванням прожиткового мінімуму, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023, а тому відповідач був зобов`язаний здійснювати нарахування та виплату грошового забезпечення з урахуванням зазначених показників. Позивач зазначає, що внаслідок неправильного визначення розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням у меншому розмірі були нараховані й інші виплати, похідні від місячного грошового забезпечення, зокрема грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та премії. Крім того, позивач вказує, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.08.2025 у справі №160/16153/25 було задоволено аналогічні вимоги щодо перерахунку грошового забезпечення за попередній період проходження служби, однак після виконання зазначеного судового рішення відповідач не здійснив коригування грошового атестата та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби перед звільненням, які подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України №2262-XII. У зв`язку із цим позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку грошового забезпечення та у видачі оновлених документів для органів Пенсійного фонду України, необхідних для правильного обчислення та подальшого перерахунку пенсії за вислугу років, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2026 року, зазначена вище справа була розподілена та 06.05.2026 року передана судді Пруднику С.В.
11.05.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи. 
20.05.2026 року від Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. На обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив, що позивач проходила службу цивільного захисту у Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, а нарахування та виплата грошового забезпечення здійснювалися відповідно до вимог Кодексу цивільного захисту України, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, прийнятих на її виконання. Відповідач вказував, що після 01.03.2018 року підвищення грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу ДСНС не здійснювалося, а бюджетні асигнування на проведення перерахунку посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, у 2022-2023 роках не передбачалися та не надходили від головного розпорядника бюджетних коштів. На думку відповідача, здійснення перерахунку грошового забезпечення із застосуванням прожиткового мінімуму, встановленого законами про Державний бюджет України на 2022 та 2023 роки, призвело б до здійснення видатків понад бюджетні призначення та порушення вимог бюджетного законодавства, зокрема положень Бюджетного кодексу України щодо здійснення видатків виключно в межах затверджених кошторисних призначень. Крім того, відповідач послався на рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 №20-рп/2011 та практику Європейського суду з прав людини, зазначаючи, що обсяг соціальних гарантій та виплат залежить від фінансових можливостей держави та бюджетного забезпечення відповідних видатків. Щодо позовних вимог про перерахунок матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідач зазначив, що такі виплати здійснюються за рішенням керівника органу управління в межах фонду грошового забезпечення та бюджетних асигнувань, а тому їх розмір визначається з урахуванням наявного фінансового ресурсу та не може перевищувати розміру місячного грошового забезпечення. Стосовно позовних вимог про виплату компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 відповідач вказав, що така компенсація виплачується одночасно із виплатою відповідного грошового забезпечення, а тому вимоги позивача у цій частині є передчасними. Також відповідач зазначив, що при звільненні позивача було проведено повний фінансовий розрахунок, оформлено та направлено до органів Пенсійного фонду України грошовий атестат та довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби перед звільненням, які, на думку відповідача, були складені відповідно до вимог чинного законодавства та містили усі фактично виплачені суми грошового забезпечення. З огляду на викладене відповідач дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 проходила службу цивільного захисту в Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області та перебувала на грошовому забезпеченні відповідача.
У період з 20.07.2022 року по 19.05.2023 року позивачу здійснювалося нарахування та виплата грошового забезпечення, до складу якого входили посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за вислугу років, премія та інші додаткові види грошового забезпечення, передбачені законодавством.
Наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області позивача було звільнено зі служби цивільного захисту, у зв`язку з чим відповідачем було оформлено та направлено до органів Пенсійного фонду України грошовий атестат та довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення для вирішення питання щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Не погоджуючись із порядком визначення розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, а також вважаючи, що відповідач повинен був здійснювати обчислення грошового забезпечення із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2022 та 01.01.2023, позивач звернулася до суду із даною позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведений конституційний принцип є одним із фундаментальних принципів діяльності суб`єктів владних повноважень та передбачає, що будь-які рішення, дії чи бездіяльність органу державної влади повинні відповідати вимогам закону, ґрунтуватися на чітко визначених повноваженнях та здійснюватися у спосіб, прямо встановлений законодавством.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, чи використано повноваження з метою, з якою це повноваження надано, чи є вони обґрунтованими, добросовісними, безсторонніми та пропорційними.
Судом встановлено, що позивач проходила службу цивільного захисту в органах Державної служби України з надзвичайних ситуацій та була звільнена зі служби 24.04.2024 року.
Предметом спору у цій справі є правомірність дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку грошового забезпечення позивача за період з 20.07.2022 року по 19.05.2023 року та відмови в оформленні і направленні до органів Пенсійного фонду України оновленого грошового атестату та довідки про додаткові види грошового забезпечення.
Правові засади проходження служби цивільного захисту визначені Кодексом цивільного захисту України.
Частиною першою статті 101 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру.
Відповідно до статті 115 Кодексу цивільного захисту України держава забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту.
Згідно зі статтею 125 Кодексу цивільного захисту України держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, а порядок та умови такого забезпечення визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів та схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням.
Пунктом 4 Постанови №704 у первинній редакції передбачалося, що розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 до пункту 4 Постанови №704 були внесені зміни, якими як розрахункова величина було закріплено прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений станом на 01.01.2018 року.
Разом з тим постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 пункт 6 Постанови Кабінету Міністрів України №103, яким було внесено зазначені зміни, визнано протиправним та скасовано.
Наслідком ухвалення зазначеного судового рішення стало відновлення дії пункту 4 Постанови №704 у його первинній редакції, яка передбачає щорічне визначення розміру посадових окладів та окладів за спеціальними званнями виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
Верховний Суд у постановах від 02.08.2022 у справі №440/6017/21, від 12.09.2022 у справі №500/1813/21, від 14.09.2022 у справі №500/1886/21, від 22.09.2022 у справі №500/3840/21, від 16.11.2022 у справі №120/648/22-а та від 06.02.2023 у справі №160/2775/22 дійшов висновку, що після 29.01.2020 розрахунок посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями має здійснюватися із застосуванням прожиткового мінімуму, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2022 у розмірі 2481,00 грн.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2023 у розмірі 2684,00 грн.
Отже, у період з 20.07.2022 року по 31.12.2022 року посадовий оклад та оклад за спеціальним званням позивача повинні були визначатися шляхом множення прожиткового мінімуму у розмірі 2481,00 грн на відповідний тарифний коефіцієнт, а з 01.01.2023 року по 19.05.2023 року - шляхом множення прожиткового мінімуму у розмірі 2684,00 грн на відповідний тарифний коефіцієнт.
Судом встановлено, що відповідач під час нарахування грошового забезпечення позивача застосовував інший розрахунковий показник, що призвело до недоотримання позивачем належних сум грошового забезпечення, а також похідних від нього виплат, зокрема грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та премії.
Враховуючи, що зазначені виплати обчислюються виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, їх розмір також підлягає перерахунку.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.07.2023 у справі №380/813/22, від 31.01.2024 у справі №320/6441/22, від 18.04.2024 у справі №160/10789/22 та від 08.05.2025 у справі №380/6610/24.
Крім того, відповідно до пунктів 2-5 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, особам рядового і начальницького складу ДСНС одночасно з виплатою грошового забезпечення здійснюється компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого із відповідних виплат.
З огляду на те, що право позивача на отримання належного розміру грошового забезпечення підлягає судовому захисту, одночасно підлягає задоволенню і вимога про виплату компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.
Щодо вимоги про оформлення та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області оновленого грошового атестату та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення суд зазначає таке.
Відповідно до частини вісімнадцятої статті 43 та статті 63 Закону України №2262-XII у разі зміни розміру грошового забезпечення пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
Пунктом 3 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45, передбачено обов`язок уповноваженого органу оформити та надати до органів Пенсійного фонду України документи, необхідні для проведення такого перерахунку.
Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для перерахунку грошового забезпечення позивача, відомості, зазначені у раніше виданому грошовому атестаті та довідці про додаткові види грошового забезпечення, не відповідають фактичному розміру належного позивачу грошового забезпечення.
Відтак належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є покладення на відповідача обов`язку оформити та направити до органу Пенсійного фонду України оновлений грошовий атестат та довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку.
Аналогічний підхід застосовано Третім апеляційним адміністративним судом у постановах від 20.06.2025 у справі №160/27523/24, від 17.11.2025 у справі №160/23510/25 та від 19.03.2026 у справі №160/23467/25.
За таких обставин суд доходить висновку, що дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні перерахунку грошового забезпечення позивача та оформленні оновлених документів для пенсійного забезпечення є протиправними.
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та № 71378/10) від 26.06.2014 Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України», п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Суди повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).
Тож, залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.
Зазначене вище в сукупності свідчить про обґрунтованість доводів позивача про наявність правових підстав для задоволення заявлених вимог.
Беручи до уваги зазначене суд вважає, що відповідачем, за час розгляду справи, на виконання вимог частини 2 статті 77 КАС України, не було доведено правомірності прийнятого ним оскаржуваного рішення.
Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.
Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем, всупереч вимогам КАС України, не доведено правомірності своїх дій, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то підстави для застосування положень статті 139 КАС України у суду відсутні.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо не нарахування та невиплати - ОСОБА_1 місячного грошового забезпечення за період з 20.07.2022. року по 19.05.2023 року, та виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань й премії без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01 січня 2022 року у розмірі 2481 гривні та встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01 січня 2023 року у розмірі 2384 гривні та відмови у оформленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області оновлений грошовий атестат та довідку на ім`я ОСОБА_1 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 місячного грошового забезпечення за період з 20.07.2022 року по 19.05.2023 року, та виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань й премії з урахуванням посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01 січня 2022 року у розмірі 2481 гривні та встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01 січня 2023 року у розмірі 2384 гривні на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із додатків 1, 14 до Постанови №704 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.
Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області оновлений грошовий атестат та довідку на ім`я ОСОБА_1 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” з урахуванням проведеного перерахунку місячного грошового забезпечення за період з 24.04.2022 року по 19.05.2023 року.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя С. В. Прудник