Справа № 386/1182/26 
Провадження № 2/386/652/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2026 року      селище Голованівськ
Голованівський районний суд Кіровоградської області
В складі головуючого судді    Гарбуз О. С.
з участю: секретаря судового засідання  Хромей А.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом направлення 02.07.2026 позовної заяви через підсистему "Електронний суд" в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, яка надійшла до суду 03.07.2026.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» та відповідачкою 24.01.2020 в електронній формі укладено кредитний договір №1621367, за умовами якого, позикодавець надав відповідачці кредит в розмірі 7000 грн. Вказує, що відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату відступлення права вимоги, утворилась заборгованість у розмірі 24990 грн, з яких 7000 грн заборгованість за тілом кредиту, 15750 грн заборгованість за процентами, 1400 грн заборгованість за комісією та 840 грн заборгованість за штрафами/пенею, чим порушуються права та інтереси позивача, до якого перейшли права за кредитним договором, як до нового кредитора, на підставі договору відступлення прав вимоги №58-МЛ від 29.12.2020. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 24990 грн, а також просить стягнути судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,4 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.
Ухвалою суду від 10.07.2026 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті; за клопотанням позивача в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» витребувано докази.
На виконання ухвали суду 28.07.2026 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду надійшли витребувані докази.
28.07.2026 від відповідачки до суду надійшов відзив на позов (а.с. 51-52), направлений до суду через підсистему "Електронний суд" в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі 28.07.2026, який прийнятий до розгляду. У відзиві відповідачка вказала, що із позовними вимогами не погоджується в повному обсязі з огляду на сплив позовної давності та необґрунтованість вимог. Зазначила, що згідно з матеріалами справи, кредитний договір був укладений 24.01.2020. Строк дії договору та повернення коштів становив до 30 днів (лютий 2020 року). Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Початок перебігу позовної давності обчислюється з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Позивач звернувся до суду лише у липні 2026 року, про що свідчить ухвала суду про відкриття провадження від 10.07.2026. Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду через більш ніж 6 років після виникнення права вимоги, чим грубо пропустило трирічний строк позовної давності. Жодних дій, що переривають позовну давність (визнання боргу, часткова оплата), позивачкою не вчинялося. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідачка вказала, що сума позову (24 990 грн) є абсолютно неспівмірною з тілом кредиту (7000 грн). Нарахування процентів (15750 грн), комісії (1400 грн) та пені за такий тривалий період суперечить нормам Закону України «Про споживче кредитування». Відповідачка наголосила на безпідставності вимоги про стягнення 8000 грн витрат на адвоката. Вказала, що справа є типовою, малоскладною та не потребувала значних часових чи інтелектуальних витрат від представника позивача, тому ці витрати є неспівмірними в розумінні ст. 137 ЦПК України.
Враховуючи вищевикладене, відповідачка просила відмовити у задоволенні позову повністю.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується довідкою про доставку судової повістки-повідомлення в електронному вигляді від 10.07.2026; подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується відміткою від 17.07.2026 на конверті про невручення рекомендованого листа з причин "адресат відсутній", який направлявся з судовою повісткою-повідомленням за зареєстрованим місцем проживання відповідачки; подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі.
Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною першою статті 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ЦК України).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
У відповідності до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтями 1048 та 1049 ЦК України визначено що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Судом встановлено, що 24.01.2020 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою був укладений договір про споживчий кредит №1621367.
При цьому вбачається, що позичальником під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку. Далі, за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора на веб-сайті позикодавця, який позичальник отримав на свій фінансовий номер телефону +380681672145, підписано (акцептовано) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), графік платежів за кредитом, чим підтверджено укладення кредитного договору, отже договір про споживчий кредит №1621367 укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Істотні умови договору такі як сума кредиту, строк, процентна ставка та відповідальність за невиконання/неналежне виконання зобов`язання погоджено в Заявці до Договору, який містить електронний підпис відповідачки одноразовим ідентифікатором «U25026».
Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, а саме: копією анкети-заяви на кредит №1621367, створеної відповідачкою 23.01.2020 (а.с. 6); копією погодження про надання кредиту по заяві №1621367 (а.с. 6 зворот); копією договору (індивідуальна частина) №1621367 від 24.01.2020, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою (а.с. 7-9); копією додатку №1 до договору-графіку платежів за договором від 24.01.2020, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою (а.с. 10); копією довідки про ідентифікацію з відомостями про одноразовий ідентифікатор, який направлений на номер телефону НОМЕР_1 та використаний відповідачкою для підписання кредитного договору (а.с. 10 зворот).
Відповідно до п.1.2. кредитного договору сума кредиту становить 7000 грн.
Згідно п. 1.3 кредитного договору кредит надається строком на 30 днів з 24.01.2020.
Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 23.02.2020 (п.1.4 Договору).
Відповідно до п. 1.5.1. договору комісія за надання кредиту становить 1400 грн, яка нараховується за ставкою 20% від суми кредиту одноразово.
Проценти за користування кредитом - 5250 грн, які нараховуються за ставкою 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 Договору).
Відповідно до п. 2.2.2 кредитного договору нарахування позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 Договору.
Відповідно до п. 2.2.3 договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 Договору. Стандартна (базова) ставка не є підвищеною.
Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно п. 4.1. договору у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати) вказаного в п. 1.4 цього договору з урахуванням угод про продовження строку користування/повернення кредиту та оновлення графіків розрахунків, що складаються у зв`язку з укладенням цих угод, зобов`язаний сплатити на користь товариства пеню у розмірі 2% від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50 відсотків від загальної суми кредиту одержаної позичальником за цим договором. Вказана пеня розраховується по дату повного погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення або досягнення максимального можливого розміру визначеного цим пунктом.
Пунктом 2.3.1. договору передбачено, що позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на продовження строку користування /повернення кредиту на таких самих умовах на певну кількість днів доступну у пропозиції відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування кредитом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 правил, у т.ч. сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі строки продовження та максимальні ставки комісії за продовження кредиту на 3 дні з комісією від поточного залишку кредиту у розмірі 3%, на 7 днів з комісією від поточного залишку кредиту у розмірі 5% та на 15 днів з комісією від поточного залишку кредиту у розмірі 10%.
Відповідно до п. 3.3.2 договору позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1-1.6 та п. 2.4 договору.
Відповідно до п. 3.3.3. договору у разі порушення строків повернення кредиту на вимогу товариства сплатити пеню. 
В додатку №1 до договору - графіку платежів зазначено, що сторони погодили термін кредитування до 23.02.2020 та визначили розмір відсотків за користування кредитом, який склав 5250 грн та визначили комісію за надання кредиту в розмірі 1400 грн.
Факт надання кредитних коштів відповідачці підтверджується: копією платіжного доручення №14269920 від 24.01.2020 про перерахування ТОВ «МІЛОАН» згідно договору №1621367 на картковий рахунок № НОМЕР_2 кредитних коштів у розмірі 7000 грн (а.с. 11); листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 23.07.2026, з якого слідує, що банком на ім`я ОСОБА_1 була емітована картка № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), на яку 24.01.2020 надійшли кредитні кошти у розмірі 7000 грн (а.с. 53).
Досліджені докази підтверджують факт укладення кредитного договору та отримання відповідачкою кредитних коштів та спростовують її доводи про безпідставність заявлених проти неї вимог в частині стягнення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії.
Відповідачкою суду не надано жодних доказів на підтвердження факту повернення кредитних коштів, тоді як відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кредитний договір відповідачкою не оскаржено, а тому такий правочин є правомірним, так як відсутні підстави вважати його недійсним з підстав встановлених законом, судом такий правочин недійсним не визнавався.
Як вбачається з наданих копії договору відступлення прав вимог №58-МЛ від 29.12.2020 з додатками, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем (а.с. 12-19); копії акту приймання-передачі реєстру боржників для друку до договору факторингу від 29.12.2020 (а.с. 19 зворот); копії платіжної інструкції №20806 від 29.12.2020 (а.с. 20); копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №58-МЛ від 29.12.2020 (а.с. 20 зворот), ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за плату, а останнє приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, в тому числі - і до ОСОБА_1 в розмірі 24990 грн.
Відповідно до п. 6.1. договору відступлення прав вимог №58-МЛ від 29.12.2020, ТОВ «ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ» займає місце ТОВ «МІЛОАН» (як кредитора) та набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від боржників.
Згідно копії розрахунку заборгованості за договором №1621367, здійсненого ТОВ «МІЛОАН" (а.с. 21), копії виписки з особового рахунка, здійсненого ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (а.с. 22), вбачається, що відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість станом на 14.04.2026 у розмірі 24990 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 7000 грн, по відсоткам за користування кредитом на дату відступлення права вимоги у розмірі 15750 грн за період з 25.01.2020 по 23.04.2020, заборгованості за комісією у розмірі 1400 грн та заборгованості за штрафом/пенею у розмірі 840 грн, нарахованої 23.03.2020.
Суд погоджується з наданими позивачем розрахунками заборгованості, які нараховано як ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», так і позивачем згідно умов кредитного договору, про що зазначено вище.
При цьому відповідачка, заперечуючи проти розміру заборгованості, свого розрахунку суду не подала.
Сума нарахована до початку воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, що мало місце до 23 квітня 2020 року, тобто на день права відступлення, а тому позивачем правомірно нараховані відсотки за користування кредитом та штраф/пеню.
ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на адресу відповідачки 01.4.2026 було надіслано претензію, в якій повідомлено про прострочену заборгованість по поверненню кредиту та по оплаті процентів за користування кредитом у розмірі 24990 грн та повідомив про необхідність негайного погашення вказаної заборгованості (а.с. 23).
Отже, в судовому засіданні встановлено, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачці кредит у встановленому договором розмірі, а також знайшов підтвердження факт невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідачка протягом дії договору не сплачує кредит вчасно та у повному обсязі.
Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за неустойкою у розмірі 840 грн, нарахованої 23.03.2020 є безпідставними, оскільки в силу вимог пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
Згідно постанови Кабінету міністрів України " Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 09.12.2020 №1236, з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2023 р. на території України діяв карантин, встановлений постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. N 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", від 20 травня 2020 р. N 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 22 липня 2020 р. N 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".
Доводи відповідачки про відмову в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками за користування кредитом та комісією у зв`язку зі спливом строку позовної давності є безпідставними, виходячи зі слідуючого.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який діяв з 17.03.2022 до 04.09.2025, визначав, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, з цього дня в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи згідно Указу Президента від 13.07.2026 №596/2026, затвердженого Законом України від 25.07.2026 №4928-IX.
Як встановлено в даній справі, відповідачка зобов`язалась повернути кредит і сплатити комісію до 23.02.2020 включно, однак до цієї дати кошти не повернула, у зв`язку з чим, з наступного дня почався строк позовної давності.
З 25.01.2020 первісний кредитор почав нараховувати проценти за користування кредитом.
Разом з тим, з 17.03.2022 строк позовної давності зупинився та відновився лише з 04.09.2025, а тому трьохрічний строк позовної давності на момент звернення до суду не сплинув, що не дає підстав для відмови в задоволенні позову.
Починаючи з 24.02.2020 (дати початку строку позовної давності) і до 17.03.2022 (дати зупинення строку позовної давності) пройшло 2 роки і 24 дні; з 04.09.2025 (дати відновлення строку позовної давності) і до 03.07.2026 (дати звернення з позовом до суду) пройшло 9 місяців і 29 днів, отже загальний строк склав 2 роки 10 місяців і 23 дні, а тому позивач в межах трьохрічного строку звернувся до суду з даним позовом.
Враховуючи викладене, суд задовольняє позов частково в частині стягнення з відповідачки на користь позивача 7000 грн заборгованості за тілом кредиту, 15750 грн заборгованості за процентами за користування кредитом та 1400 грн заборгованості за комісією, а всього - заборгованість в розмірі 24150 грн.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно частин 1, 2, 4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
Як вбачається з наданої позивачем платіжної інструкції №37340 від 12.06.2025 (а.с. 5) та виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 37), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2662,4 грн, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачкою підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 2572,91 грн (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: (24150 грн*2662,4грн/24990грн). При цьому суд враховує роз`яснення надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. №36 постанови №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».
Підстав для звільнення відповідачки від сплати судового збору судом не встановлено.
Також на відповідачку слід покласти пропорційно до розміру задоволених вимог понесені позивачем витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, що підтверджується: копією договору №0107 про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025, укладеного між позивачем та АО «АПОЛОГЕТ» (а.с. 24); копією ордеру на надання правничої допомоги адвокатом Усенком М.І. від 20.10.2025 (а.с. 24 зворот); копією акту наданих послуг №Д/26580 від 14.04.2026, складеного позивачем та АО "АПОЛОГЕТ" (а.с. 25); копією детального опису наданих послуг до акту №Д/26580 від 14.04.2026 АО "АПОЛОГЕТ" (а.с. 25 зворот); копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльність Усенка М.І. (а.с. 26), однак суд зменшує розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідачки за її клопотанням, враховуючи наступне.
При вирішенні питання про розмір витрат, які слід стягнути з відповідачки, суд враховує правові висновки Верховного Суду, зокрема в додатковій постанові від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц, в якій зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Верховний Суд зробив висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Згідно наданих позивачем документів, судом встановлено, що останнім понесено 8000 грн витрат на правову допомогу АО «АПОГОЛЕТ», яка складається з: надання усної консультації, на яку витрачено 30 хвилин, ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 години, погодження правової позиції клієнта у справі - 30 хвилин, складання позовної заяви - 3 години 30 хвилин, а також подання заяви до суду, тобто всього витрачено 6 годин 30 хвилин часу для надання правової допомоги.
Суд вважає, що розмір понесених витрат надання усної консультації з вивченням документів, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції клієнта та складання позовної заяви, яка складає 8000 грн, є явно не розумними, оскільки позовна заява не є складною, складається з 8-ми сторінок, спір стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, які є однотипними спорам, які розглядаються в судах, справа є малозначною, про що сам позивач вказав в позовній заяві, що також не потребує великих зусиль для надання консультації, в тому числі вивчення документів і підбору та застосування правових норм до правовідносин, які склались між сторонами.
Також судом враховується розмір ціни позову, який склав 24990 грн.
У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача 5000 грн на відшкодування понесених витрат на правову допомогу, розмір яких є необхідним та розумним, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4-5, 12-13, 76-89, 137, 141-142, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд -
ухвалив:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" заборгованість за кредитним договором №1621367 від 24.01.2020 в розмірі 24150 (двадцять чотири тисячі сто п`тдесят) грн, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2572 (дві тисячі п`ятсот сімдесят дві) грн 91 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.
В задоволенні позовних вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованість за неустойкою в розмірі 840 грн - відмовити.
Іншу частину судового збору в розмірі 89,49 грн та частину понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн покласти на позивача.
Місцезнаходження позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ": вул. Смаль-Стоцького, буд. №1, корпус 28, 4-й поверх, м. Львів, поштовий індекс 79029; ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 35234236.
Місце проживання відповідачки ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 .
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:        Гарбуз О. С.