Номер провадження: 22-ц/813/3995/26 
Справа № 947/20473/25
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,
розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про захист прав споживача та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 2982 гривень (340,00 гривень сплачені 04.10.2024 року у відділенні № 23 м. Одеса з індексом 65023, перераховані до банку платіжною інструкцією №4911019818 від 08.10.2024 року і 340,00 грн. сплачені 07.10.2024 року у відділенні № 23 м. Одеса з індексом 65023, перераховано до банку платіжною інструкцією №4911071447 від 09.10.2024 року, що разом складають 680 гривень; додаткові витрати в розмірі 2 302 гривень в рамках виконавчих проваджень № АСВП: 76778076 та № АСВП: 76794401) та моральну у розмірі 10000 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міськради були винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серія ОДП № 3073315 та серія ОДП № 5005778 відносно ОСОБА_1 , по яким позивачкою 04.10.2024 та 07.10.2024 був сплачено штраф у загальному розмірі 680 гривень через відділення АТ «Укрпошта». 
12 грудня 2024 року приватним виконавцем Мельниченко А.В. було відкрито виконавче провадження №76778076, накладено арешти на рахунки ОСОБА_1 , оскільки грошові кошти (штраф) сплачені позивачкою, на рахунок Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міськради не надходили. 
Згідно з отриманих відповідей АТ «Укрпошта» платежі на загальну суму 680 гривень були відхилені банком 10.10.2024 з причиною «Не ключується код ЄДРПОУ фактичного платника», про що, на номер НОМЕР_1 направлено смс-повідомлення. Оскільки позивачка ніяких повідомлень від відповідача не отримувала, своїми діями АТ «Укрпошта» порушило вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», нанісши моральну та матеріальну шкоду, в зв`язку із чим ОСОБА_1 вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Укрпошта» про захист прав споживача та відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без задоволення.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:
1)позивачем не здійснювалась сплата податкових платежів та єдиного внеску, у зв`язку з чим суд помилково використав норми Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 163 та Порядку заповнення реквізиту «Призначення платежу», платіжної інструкції під час сплати (стягнення) податків, зборів, митних, інших платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, внесення авансових платежів (передоплати), грошової застави, а також у разі їх повернення;
2)висновки суду що позивачка особисто надала невірну інформацію щодо індивідуального податкового номеру не ґрунтуються на належних і допустимих доказах і не підтверджені відповідачем документально;
3)перед здійсненням платежу ОСОБА_1 не було сповіщено про можливість неповідомлення про неможливість надання послуги і про те, за допомогою яких застосунків і в якому порядку має здійснюватись спілкування, внаслідок чого АТ «Укрпошта» своїми діями грубо порушила вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», нанісши моральну і матеріальну шкоду позивачу.

Порядок розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.
Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 13, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 24 липня 2026 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що 04 жовтня 2025 року та 07 жовтня 2024 року ОСОБА_1 зверталась до відділення №23 АТ «Укрпошта» у місті Одеса для ініціювання грошових переказів на суму - 340,00 кожний.
При здійсненні грошових переказів передувало оформлення - платіжної інструкції працівником АТ «Укрпошти» на підставі інформації, наданої ОСОБА_1 .
Як вбачається з платіжних інструкцій оформлених 04.10.2024 та 07.10.2024 ОСОБА_1 надала оператору поштового відділення №23 АТ «Укрпошта» інформацію, про те, що її індивідуальний податковий номер платника - 21081100, що безпосередньо зазначено в графі - код фактичного платника в платіжних інструкціях, після чого позивачка засвідчила своїм власноручним підписом правильність заповнення платіжної інструкції із застосуванням технічних засобів систем автоматизації АТ «Укрпошта».
Юридичні особи, фізичні особи-підприємці та громадяни при здійсненні сплати податкових платежів та єдиного внеску заповнюють у платіжній інструкції всі обов`язкові реквізити, в тому числі і унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку, які визначені Інструкцією про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженою постановок Правління Національного банку України від 29.07.2022 №163 та Порядком заповнення реквізиту «Призначення платежу», платіжної інструкції під час сплати (стягнення) податків, зборів, митних, інших платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, внесення авансових платежів (передоплати), грошової застави, а також у разі їх повернення, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 22.03.2023 №148.
Платіжні інструкції №4911019818 і №4911071447 оформлені 04.10.2024 та 07.10.2024 на загальну суму 680 грн, були відхилені обслуговуючим банком з причини не правильно вказаного індивідуального податкового номеру платника.
З матеріалів справи вбачається, що ІПН ОСОБА_2 – НОМЕР_2 , тобто позивачка особисто надала невірну інформацію щодо індивідуального податкового номеру.
У відповідності до п. ХІ Публічної пропозиції та п.5.6 Правил надання фінансових послуг «у разі повернення надавачем платіжних послуг Отримувача коштів за платіжною операцією з приймання платежів з будь-яких причин неможливості зарахування на рахунок Отримувача, Товариство повідомляє про це Платника протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання коштів від надавача платіжних послуг Отримувача шляхом надіслання відповідного SMS повідомлення на номер мобільного телефону, що був зазначений Платником під час ініціювання платежу».
Доводи позивачки про те, що ніяких повідомлень від відповідача щодо відхилення платежів вона не отримувала, судом першої інстанції правильно не взяті до уваги, оскільки ОСОБА_2 на підтвердження вказаних обставин не надала належних та допустимих доказів, крім того як вбачається з витягу автоматизованої системи (звіт) 10.10.2024 на номер +380506579789, який був зазначений позивачкою, направлено смс-повідомлення – «платіж прийнятий 07.10.2024 12:19:14 на відділення №65023 на суму 340 повернутий Банком. Зверніться будь-ласка, на відділення. При собі необхідно мати документи які підтверджують особу та факт здійснення платежу (фіскальний чек)».
Згідно із статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
При таких обставинах та з огляду на те, що позивачкою не доведено неправомірність дій АТ «Укрпошта», суд першої інстанції правильно вважав вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.
Щодо доводів апеляційної скарги, які зазначені у пункті 1 розділу короткий зміст та доводи апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає таке.
Інструкція про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, яка затверджена Постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 №163 (у редакції станом на день вчинення платіжної операції позивачем), 1) порядок ініціювання та виконання платіжних операцій за рахунками користувачів платіжних послуг (далі - користувач), які відкриті в надавачів платіжних послуг з обслуговування рахунку (далі - надавач платіжних послуг); 2) обов`язкові реквізити платіжної інструкції, вимоги щодо їх заповнення; 3) порядок виконання надавачами платіжних послуг заходів щодо арешту коштів на рахунках користувачів.
Також апеляційний суд зазначає, що Порядок заповнення реквізиту «Призначення платежу» платіжної інструкції під час сплати (стягнення) податків, зборів, митних, інших платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, внесення авансових платежів (передоплати), грошової застави, а також у разі їх повернення», затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 23 березня 2023 року №148, застосовується у разі використання структурованого формату реквізиту «Призначення платежу» платіжної інструкції відповідно до міжнародного стандарту ISO 20022 та визначає правила його заповнення під час, зокрема, але не виключно, сплати (стягнення) податків, зборів, платежів на бюджетні рахунки, відкриті в Казначействі.
Колегія суддів зазначає, що оплата штрафів кваліфікується як платежі на бюджетні рахунки, які відкриті в Казначействі, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.
Доводи апеляційної скарги про те, що у рішенні суду першої інстанції неправильно зазначено, що позивачка особисто надала невірну інформацію щодо індивідуального податкового номеру не ґрунтуються на належних і допустимих доказах і не підтверджені відповідачем документально, колегія суддів не бере до уваги, так як у зведеній платіжній інструкції від 04.10.2024 та від 07.10.2024 наявний підпис ОСОБА_1 , яка таким чином підтвердила дані, які у ньому зазначені.
Щодо наявності моральної шкоди, то колегія суддів додатково зазначає, що Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до частин третьої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено в чому саме полягає моральна шкода, як вказане повпливало на її душевний і психологічний стан тощо, а тому такі вимоги є недоведеними.
Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, власної інтерпретації судового рішення, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.
Відповідно ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
У силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 24 липня 2026 року.

Головуючий       Р.Д. Громік

Судді:       М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева