Справа № 307/1686/26
Провадження № 2/307/787/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2026 року          м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області
у складі головуючої судді Сас Л.Р.,
секретар судового засідання Семко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України (за відсутності учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Носа І.М. від імені позивачки пред`явила до ОСОБА_2 позов про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 6 000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття та стягнення аліментів на утримання дружини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 000 грн до досягнення дитиною з інвалідністю шести років. 
В обґрунтування позову посилалася на те, що позивачка ОСОБА_1 перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем ОСОБА_2 у період з 02 лютого 2022 року по 15 листопада 2024 року, під час перебування у яких у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син - ОСОБА_5 , який проживає разом зі своєю матір`ю та знаходиться на повному її утриманні.
Позивачка не має постійного місця роботи та самостійно забезпечує всім необхідним свого малолітнього сина, який є дитиною з інвалідністю.
Крім того, на її утриманні перебуває ще одна малолітня дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до консультативного висновку лікаря-генетика, дитині рекомендовано комплексне медичне, корекційне та реабілітаційне супроводження, зокрема відвідування закладу дошкільної освіти за інклюзивною формою навчання, заняття з психологом логопедом-дефектологом, проведення корекційних занять, у тому числі із застосуванням методів сенсорної інтеграції. Також рекомендовано проведення лабораторних обстежень з метою виявлення та корекції дефіцитних станів (загальний аналіз крові, феритин, вільні ТЗ, Т4, ТТГ, вітамін D), застосування спеціалізованих методів лікування, зокрема Томатіс-терапії, мікрополяризації та медикаментозної терапії (ноотропні препарати), проведення генетичної консультації (екзомне секвенування або генетична панель), а також оцінка розвитку дитини за шкалами ADOS та ADI-R.
Крім того, згідно з консультативним висновком спеціаліста-лікаря психіатра ОСОБА_7 , у дитини встановлено діагноз F84.8, F80.8, F07.8 (розлади аутистичного спектра, затримка мовлення, когнітивна дисфункція).
Відповідно до медичного висновку, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є дитиною з інвалідністю до 18 років.
Зазначені діагнози та рекомендації свідчать про необхідність постійного, системного та комплексного медико-реабілітаційного супроводу дитини, що потребує значних і регулярних фінансових витрат, які позивачка змушена нести самостійно у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо участі в утриманні дитини.
Дитина у зв`язку зі станом здоров`я потребує постійного лікування та стороннього догляду, що повністю забезпечується матір`ю, яка систематично супроводжує дитину під час стаціонарного лікування та медичних оглядів, несе витрати на придбання лікарських засобів, проведення лабораторних досліджень та інші необхідні медичні послуги.
Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.
Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, дітям, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.
Необхідний рівень життя одна позивачка забезпечити не в змозі, тому батько, який здоровий, працездатний, працює в Чеській Республіці та отримує стабільно високий дохід – має можливість сплачувати аліменти.
Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги, тому позивачка вимушена звернутися до суду із даним позовом.
Так, відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивачка вважає він може сплачувати аліменти у заявленому розмірі.
Крім того, згідно з частиною третьою статті 84 СК України передбачено, що якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.
Статтею 88 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.
Враховуючи викладене, просила стягувати із  ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 6 000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття та стягнення аліментів на утримання дружини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 000 грн до досягнення дитиною з інвалідністю шести років. 
Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10 червня 2026 року та відкладено на 08 липня 2026 року.
Позивачка ОСОБА_1  у судове засідання не з`явилися, її представник – адвокат Носа І.М. подала заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог.
Відповідач  ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення йому поштового відправлення, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За наведеного суд постановив судовий розгляд справи здійснювати за відсутності всіх учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. 
Із копій паспортів, свідоцтв про народження, витягів з реєстру територіальної громади та акта обстеження житлово – побутових умов, складеного депутатом УІІІ скликання Буштинської селищної ради Даничем Ю.Ю. 17 квітня 2026 року відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кладно, № 1548, Чеської Республіки та проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 ; він є особою з інвалідністю з дитинства, потребує постійного догляду, ліків, памперсів та сторонньої допомоги, яку надає матір; батько дитини ОСОБА_2 фінансово не допомагає і взагалі не цікавиться сім`єю. Крім цього, на утриманні позивачки перебуває ще один син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 6 – 8, 10 – 15, 17, 22).
Згідно медичної документації, а саме: медичного висновку № 55 від 09.02.2026, консультативного висновку генетика від 26.05.2025 та консультаційного висновку спеціаліста від 26.05.2025 вбачається, що у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , наявне захворювання, що надає право на одержання державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю до 18 років; має затримку в розвитку, потребує відвідування садочка за інклюзією, заняття з психологом і логопедом – дефектологом (а. с. 18 - 21). 
Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. 
Згідно ст. 181 цього Кодексу, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. 
За домовленістю між батьками дітей той із них, хто проживає окремо від дітей, може брати участь у їх утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. 
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не домовилися про спосіб виконання обов`язку утримувати сина, відтак є підстави присудити кошти на його утримання (аліменти) у твердій грошовій сумі, ураховуючи вимогу позивачки.
Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Згідно ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» у 2026 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2817 гривень;  дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.
При призначенні розміру аліментів судом враховано те, що відповідач є особою працездатного віку, відтак має можливість працевлаштуватися, отримувати дохід та виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дітей, доказів, які б свідчили про незадовільний стан його здоров"я, а також докази про зміну сімейного стану та наявність на його утриманні інших осіб в матеріалах справи відсутні.
У той час вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина  у розмірі 6 000 грн., щомісячно є завищеними та нею не доведено можливість їх сплати відповідачем саме у такому розмірі.
Урахувавши наведені обставини, суд дійшов висновку про присудження аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 3 800 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Щодо заявленої вимоги позивачки ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на її утримання у розмірі 2 000 грн до досягнення дитиною з інвалідністю шести років, суд зазначає наступне.
Правовідносини, що виникли між сторонами щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, регулюються ст. ст. 75, 84, 91 СК України.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 84 СК України передбачено, що якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.
Частиною четвертою ст. 84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Статтею 88 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.
Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19).
Виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя, з яким проживає дитина-інвалід, є не тільки наявність в дитини інвалідності, але й неспроможність дитини обходитись без постійного стороннього догляду, а також наявність в другого з подружжя можливості надавати матеріальну допомогу.
Cудом встановлено, що спільна дитина позивачки та відповідача - ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю віком до 18 років та потребує, зокрема, домашнього догляду, проживає разом з позивачкою, перебуває на її утриманні, крім цього, є малолітнім, батько дитини є працездатною особою, має можливість працевлаштуватись, доказів протилежного суду не надано, отже наявні загальні умови для стягнення аліментів на утримання позивачки в межах заявленої вимоги.
Суд зазначає, що згідно положень ч.1, 3 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Згідно п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 цього Кодексу, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Ураховуючи те, що позивачка на підставі п. 3) ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів і її позов задоволено, судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд 

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягувати із ОСОБА_2 , уродженця смт. Тересва, Тячівського району, Закарпатської області у користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 3 800 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 22 квітня 2026 року і до досягнення ним повноліття.
У решті частині позову про стягнення аліментів у розмірі по 2 200 грн. щомісячно відмовити за недоведеністю позовних вимог. 
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць в розмірі 3 800 грн. допустити до негайного виконання.
Стягувати із ОСОБА_2 , уродженця смт. Тересва, Тячівського району, Закарпатської області у користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 2 000 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 22 квітня 2026 року і до досягнення дитиною з інвалідністю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шести років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць в розмірі 2 000 грн. допустити до негайного виконання.
Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 1 331,20 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 .
Представник позивачки: ОСОБА_11 , АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .
Повний текст судового рішення складено 14 липня 2026 року.

Суддя          Л.Р.Сас