154/2693/26
1-кп/154/644/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2026 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Володимирського міського суду Волинської області кримінальне провадження № 72026031000000023 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, пенсіонера по інвалідності, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч вимогам Митного кодексу України та Податкового кодексу України, 28.04.2026 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), отримав у невстановленої досудовим розслідуванням особи на території Польської Республіки підакцизні товари, а саме: електронні одноразові сигарети «ELFBAR» в кількості 2680 шт. (268 упаковок), з метою подальшої контрабанди цього товару, тобто переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на контрабанду підакцизних товарів, 28.04.2026 близько 20 години ОСОБА_4 перемістив через митний кордон України (міжнародний автомобільний пункт пропуску «Устилуг», що розташований за адресою: вул. Левінцова, буд. 60, м. Устилуг, Володимирський район, Волинська область, 44332), транспортним засобом марки «Fiat Ducato», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , електронні одноразові сигарети «ELFBAR» в кількості 2680 шт. (268 упаковок), загальною вартістю 2317000 грн, що є значним розміром.
При цьому ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що ввезення підакцизних товарів на митну територію України громадянами в будь-яких обсягах для вільного обігу не дозволяється, розмістив їх серед конструктивних порожнин у автомобілі, без декларування та митного оформлення, тобто з приховуванням від митного контролю.
Так, перетнувши Державний кордон України ОСОБА_4 , 28.04.2026 о 20 год. 28 хв. заповнив митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, в якій вказав про відсутність товарів, які підлягають обов`язковому письмовому декларуванню. Після чого працівниками управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Волинської митниці було проведено огляд транспортного засобу марки «Fiat Ducato», яким керував ОСОБА_4 , в ході якого було вилучено підакцизні товари – електронні одноразові сигарети «ELFBAR» в кількості 2680 шт. (268 упаковок) та складено протокол про порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МКУ №0309/UA205000/2026 від 29.04.2026.
Виявлені електронні одноразові сигарети «ELFBAR» знаходились в попередньо виготовленій ємності, шляхом внесення конструкційних змін з видаленням окремих елементів та використання металевих листів металопрофілю і зварювання в панелі підлоги транспортного засобу, позаду першого ряду сидінь, доступ до якої забезпечено двома люками під другим та четвертим рядом сидінь, демонтажем та монтажем останніх з використанням відповідних ключів для відкручування болтів. Тобто зазначені товари переміщувались з приховуванням від митного контролю, з використанням попередньо виготовленої ємності в панелі підлоги автомобіля з внесенням конструкційних змін із застосування демонтажу і монтажу сидінь.
Своїми умисними діями, які виразились у контрабанді, тобто переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю підакцизних товарів, вчинених у значному розмірі, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 201-4 КК України.
У цьому кримінальному провадженні 19 червня 2026 року між прокурором у кримінальному провадженні – прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю його захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами статей 468, 469, 472 КПК України.
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 201-4 КК України.
Згідно з угодою про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні, сприяти розслідуванню і встановленню обставин вказаного кримінального провадження.
Сторони погодили, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Крім того, при укладенні угоди про визнання винуватості сторони врахували характер і тяжкість обвинувачення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, запобіганні, виявленні та припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень та інших більш тяжких кримінальних правопорушень, відсутність у обвинуваченого судимостей, відсутність тяжких наслідків, належну поведінку під час досудового розслідування, визнання вини, щире каяття, надання правдивих свідчень про обставини вчинення кримінального правопорушення, критичну оцінку обвинуваченим своїх дій, готовність нести кримінальну відповідальність, відсутність потерпілих, незаявлення цивільного позову, а також актуальність залучення додаткового майна на підтримку Збройних Сил України в умовах широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України.
Сторони угоди про визнання винуватості погодили призначення обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 201-4 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Також сторони погодили застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладення на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.
Крім того, згідно з досягнутою домовленістю обвинувачений зобов`язався протягом 5 днів з дня підписання угоди сплатити 50 000 грн на рахунок Військової частини НОМЕР_2 для збору коштів на підтримку Збройних Сил України шляхом перерахування вказаної суми за реквізитами, визначеними в угоді.
Прокурор ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, підтвердив добровільність укладення угоди, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди, заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, та просив угоду про визнання винуватості затвердити.
У судовому засіданні обвинувачений також пояснив, що є волонтером, системно допомагає підрозділам Збройних Сил України, часто виїжджає за кордон у зв`язку з волонтерською діяльністю та сімейними обставинами, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має двох малолітніх дітей, хвору матір, яка лікується за кордоном, а його брат проходить військову службу.
Зазначені дані про особу обвинуваченого підтверджені дослідженими судом документами, зокрема позитивними характеристиками за місцем проживання, документами щодо сімейного стану, наявності малолітніх дітей, інвалідності, стану здоров`я матері, а також подяками від підрозділів Збройних Сил України щодо наданої обвинуваченим допомоги.
Крім того, обвинувачений подав суду квитанцію від 22.06.2026 про перерахування 50 000 грн на рахунок Військової частини НОМЕР_2 для підтримки Збройних Сил України. Зазначена обставина свідчить про фактичне виконання обвинуваченим взятого на себе за угодою зобов`язання ще до розгляду судом питання про затвердження угоди, підтверджує реальність виконання її умов та додатково характеризує ставлення обвинуваченого до вчиненого.
Захисник ОСОБА_5 підтримала позицію обвинуваченого та просила затвердити угоду про визнання винуватості.
Водночас захисник, посилаючись на підтверджені документами сімейні обставини обвинуваченого, необхідність догляду за матір`ю, яка лікується за кордоном, а також волонтерську діяльність ОСОБА_4 , просила не покладати на нього додатковий обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Прокурор проти такого клопотання не заперечував.
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши зміст угоди про визнання винуватості та матеріали кримінального провадження в межах, необхідних для вирішення питання про можливість її затвердження, дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, крім випадків, прямо визначених законом.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Це кримінальне правопорушення не належить до корупційних кримінальних правопорушень чи кримінальних правопорушень, пов`язаних із корупцією, а тому укладення угоди про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні допускається законом.
Відповідно до ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для цього кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості, узгоджене покарання та згода підозрюваного чи обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання і звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.
Судом встановлено, що угода про визнання винуватості від 19 червня 2026 року укладена між належними сторонами кримінального провадження, містить формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію дій обвинуваченого, істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості, узгоджене покарання, згоду обвинуваченого на його призначення та звільнення від відбування покарання з випробуванням, умови спеціальної конфіскації, а також наслідки затвердження та невиконання угоди.
Суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю розуміє характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію його дій, вид і міру узгодженого сторонами покарання, наслідки затвердження угоди, обмеження права на апеляційне оскарження вироку на підставі угоди, а також наслідки невиконання угоди.
У судовому засіданні обвинувачений підтвердив, що угоду про визнання винуватості він уклав добровільно, без застосування до нього насильства, примусу, погроз або будь-яких інших незаконних засобів впливу, а також без обіцянок чи дії обставин, не передбачених угодою.
Судом не встановлено підстав вважати, що умови угоди суперечать вимогам КПК України або КК України, не відповідають інтересам суспільства, порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а також що взяті обвинуваченим на себе зобов`язання є очевидно неможливими для виконання.
Фактичні обставини кримінального провадження, викладені у формулюванні обвинувачення, у сукупності з беззастережним визнанням обвинуваченим своєї винуватості дають суду достатні підстави для висновку про наявність фактичних підстав для визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 201-4 КК України є правильною, оскільки встановлені обставини свідчать про переміщення ним через митний кордон України з приховуванням від митного контролю підакцизних товарів, вчинене у значному розмірі.
Узгоджене сторонами покарання у виді 3 років позбавлення волі відповідає санкції ч. 1 ст. 201-4 КК України та є мінімальним покаранням у виді позбавлення волі, передбаченим законом за вчинення цього кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, зокрема у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може ухвалити рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При цьому угодою про визнання винуватості сторони погодили застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має двох малолітніх дітей, має інвалідність, позитивно характеризується за місцем проживання, здійснює волонтерську діяльність, допомагає підрозділам Збройних Сил України, має хвору матір, яка лікується за кордоном, а його брат проходить військову службу.
Крім того, суд враховує, що обвинувачений ще до розгляду судом питання про затвердження угоди виконав взяте на себе зобов`язання та 22.06.2026 перерахував 50 000 грн на рахунок Військової частини НОМЕР_2 для підтримки Збройних Сил України.
У сукупності наведені обставини свідчать про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. 
За змістом ч. 4 ст. 75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.
Оскільки угодою про визнання винуватості сторони погодили застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, однак конкретної тривалості іспитового строку не визначили, суд встановлює іспитовий строк самостійно у межах, передбачених ч. 4 ст. 75 КК України.
З урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, конкретних обставин його вчинення, відсутності обставин, що обтяжують покарання, повного визнання вини, щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, виконання обвинуваченим умови угоди щодо перерахування 50 000 грн на підтримку Збройних Сил України, а також наведених вище даних про особу обвинуваченого, суд вважає достатнім встановити мінімальний іспитовий строк тривалістю 1 рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки:
1.періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2.повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Разом із тим обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації передбачений п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України та є додатковим обов`язком, який суд може покласти на засудженого лише тоді, коли такий обов`язок є необхідним і достатнім для його виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.
З огляду на встановлені судом дані про особу обвинуваченого, його позитивну поведінку після вчинення кримінального правопорушення, підтверджену волонтерську діяльність, сімейні обставини, пов`язані з необхідністю догляду за матір`ю, яка лікується за кордоном, а також з урахуванням позиції сторін кримінального провадження, суд не вбачає необхідності покладати на ОСОБА_4 додатковий обов`язок, передбачений п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
На переконання суду, для забезпечення належної поведінки обвинуваченого в період іспитового строку та досягнення мети його виправлення достатнім є покладення на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 19 червня 2026 року, визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України, призначення йому узгодженого сторонами покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.
Суд також вирішує питання про скасування арешту майна, застосування спеціальної конфіскації та долю речових доказів і документів.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалами слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 травня 2026 року у справі № 158/1915/26, провадження № 1-кс/0158/821/26 та № 1-кс/0158/822/26, було накладено арешт на вилучене майно, зокрема на транспортний засіб FIAT DUCATO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , ключ від цього автомобіля, свідоцтво про його реєстрацію, одноразові електронні сигарети «ELFBAR» у кількості 2680 шт., документи митного контролю, а також мобільний телефон iPhone 16 Pro.
Крім того, ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 червня 2026 року у справі № 158/1915/26, провадження № 1-кс/0158/1203/26, у межах кримінального провадження № 72026031050000022 від 29.04.2026, транспортний засіб FIAT DUCATO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , 2007 року випуску, ключ від цього автомобіля та свідоцтво про його реєстрацію передано на потреби Збройних Сил України військовій частині НОМЕР_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .
Суд враховує, що вилучення, визнання речовими доказами, арешт і передача майна здійснювалися до виділення матеріалів досудового розслідування у кримінальне провадження № 72026031000000023 від 19.06.2026, обвинувальний акт у якому є предметом цього судового розгляду. У зв`язку з цим доля відповідного майна та документів підлягає вирішенню цим вироком.
Відповідно до ст. 100 КПК України під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, суд вирішує питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів.
Санкція ч. 1 ст. 201-4 КК України не передбачає конфіскації майна як додаткового покарання. Разом із тим це не виключає застосування спеціальної конфіскації як іншого заходу кримінально-правового характеру за наявності підстав, передбачених статтями 96-1, 96-2 КК України.
Відповідно до ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується, зокрема, якщо майно було підшукане, виготовлене, пристосоване або використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім випадків повернення такого майна власнику чи законному володільцю, який не знав і не міг знати про його незаконне використання.
Як встановлено судом, транспортний засіб FIAT DUCATO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , був не лише використаний для переміщення підакцизних товарів через митний кордон України, а й попередньо пристосований для приховування таких товарів від митного контролю, оскільки електронні сигарети знаходились у спеціально виготовленій ємності в панелі підлоги автомобіля, доступ до якої забезпечувався через люки під другим та четвертим рядом сидінь із необхідністю демонтажу і монтажу сидінь.
За таких обставин транспортний засіб FIAT DUCATO підлягає спеціальній конфіскації у власність держави як майно, пристосоване та використане як засіб вчинення кримінального правопорушення.
Суд також враховує, що зазначений транспортний засіб, ключ від нього та свідоцтво про реєстрацію вже передані на потреби Збройних Сил України на підставі ухвали слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 червня 2026 року у справі № 158/1915/26, провадження № 1-кс/0158/1203/26. У зв`язку з цим після застосування спеціальної конфіскації зазначене майно слід залишити для використання на потреби Збройних Сил України у військовій частині НОМЕР_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .
Ключ від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не є самостійними предметами спеціальної конфіскації у відриві від автомобіля, однак є речами та документом, необхідними для використання транспортного засобу, тому підлягають передачі разом із ним.
Електронні одноразові сигарети «ELFBAR» у кількості 2680 шт. / 268 упаковок є предметом кримінального правопорушення, незаконно переміщеним через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. З урахуванням їх характеру як підакцизних товарів, вилучених з незаконного обігу, ці речові докази слід знищити у встановленому законом порядку.
Мобільний телефон iPhone 16 Pro, номер моделі MYND3QL/A, серійний номер НОМЕР_6 , IMEI НОМЕР_7 , хоча і був визнаний речовим доказом та арештований, однак даних про те, що він є предметом кримінального правопорушення або був пристосований чи використаний як засіб його вчинення, суду не надано. Угодою про визнання винуватості застосування спеціальної конфіскації до цього телефона також не передбачено, тому після набрання вироком законної сили його слід повернути обвинуваченому.
Інші вилучені документи, а саме копію протоколу про порушення митних правил, копію акта проведення огляду, копії контрольних талонів по «зеленому» та «червоному» коридорах, слід залишити при матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні не застосовувався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні до стягнення не заявлені.
Керуючись статтями 100, 314, 368, 369-371, 373, 374, 394, 468, 469, 472-476 КПК України, суд, —
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 19 червня 2026 року у кримінальному провадженні № 72026031000000023, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1.періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2.повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 травня 2026 року у справі № 158/1915/26, провадження № 1-кс/0158/821/26 та № 1-кс/0158/822/26, скасувати.
Застосувати спеціальну конфіскацію у власність держави до транспортного засобу FIAT DUCATO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , 2007 року випуску, який був пристосований та використаний як засіб вчинення кримінального правопорушення.
Транспортний засіб FIAT DUCATO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , 2007 року випуску, залишити для використання на потреби Збройних Сил України у військовій частині НОМЕР_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , з урахуванням його попередньої передачі на потреби Збройних Сил України на підставі ухвали слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 червня 2026 року у справі № 158/1915/26, провадження № 1-кс/0158/1203/26.
Ключ від автомобіля FIAT DUCATO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу FIAT DUCATO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , номер свідоцтва НОМЕР_8 , залишити разом із зазначеним транспортним засобом для використання на потреби Збройних Сил України у військовій частині НОМЕР_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .
Електронні одноразові сигарети «ELFBAR» у кількості 2680 шт. / 268 упаковок, які зберігаються у складському приміщенні ФОП ОСОБА_7 , знищити у встановленому законом порядку.
Мобільний телефон iPhone 16 Pro, номер моделі MYND3QL/A, серійний номер НОМЕР_6 , IMEI НОМЕР_7 , після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_4 .
Копію протоколу про порушення митних правил № 0309/UA205000/2026 від 29.04.2026 на 5 арк., копію акта проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA 205110/2026/001064 від 28.04.2026 на 2 арк., копію контрольного талону по «зеленому коридору» від 28.04.2026 на 1 арк., копію контрольного талону серії ВМ № 459397 по «червоному коридору» на 1 арк. — залишити при матеріалах кримінального провадження.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право протягом встановленого законом строку звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для кримінальної відповідальності, передбаченої законом.
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, з урахуванням обмежень права оскарження цього вироку відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України, до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Володимирський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя Володимирського міського суду
Волинської області ОСОБА_8