ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України 

13.08.2026р. Справа № 905/207/26 

за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (код ЄДРПОУ 14305909; адреса: 01011, м.Київ, вул. Генерала Алмазова, буд.4а)
до відповідача Фізичної особи-підприємця Михайлова Владислава Ігоровича (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )
про стягнення заборгованості у розмірі 251478,59 грн, -

Суддя Величко Н.В.

без виклику (повідомлення) сторін, -

СУТЬ СПОРУ ТА ХІД СПРАВИ:

На розгляді Господарського суду Донецької області (суддя Огороднік Д.М.) перебувала справа №905/207/26 за позовом Акціонерного товариства “Райффайзен Банк” до Фізичної особи-підприємця Михайлова Владислава Ігоровича про стягнення 251478,59 грн.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором банківського обслуговування №CMDPE-1401621 від 25.02.2021 в частині непогашення заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 251478,59 грн.
На підтвердження заявлених вимог позивачем було надано наступні документи: розрахунок заборгованості, комплексна заява (для фізичних осіб-підприємців) до Договору банківського обслуговування з додатком, заява про приєднання до Договору банківського обслуговування №CMDPE-1401621, довідки про відкриття та закриття рахунків, виписка по рахунку відповідача за період з 25.02.2021 по 07.10.2025 та з 07.10.2025 по 24.03.2026, вимога про повернення безпідставно отриманих коштів вих.№114/5-721802 від 05.02.2026 з доказами направлення, витяг з реєстру щодо відповідача, опитувальник для клієнта фізичної особи-підприємця, паспортні дані та картка платника податків Михайлова В.І., публічна пропозиція, банківська ліцензія №10 від 18.06.2018, виписка з реєстру щодо позивача, витяг з Державного реєстру банків, статутні документи, правовстановлюючі документи представника.

У зв`язку з відрядженням судді Огороднік Д.М. до Господарського суду Київської області для здійснення правосуддя строком на 1 (один) рік з 8 червня 2026 по 07 червня 2027 року із збереженням посади судді Господарського суду Донецької області, згідно рішення Вищої ради правосуддя від 26 травня 2026 року №1004/0/15-26, розпорядженням керівника апарату Господарського суду Донецької області № 02-01/152 від 15.06.2026 призначено повторний автоматичний розподіл справи №905/207/26. 
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено для розгляду справи № 905/207/26 суддю Величко Н.В.
Ухвалою від 17.06.2026 новий склад суду прийняв до свого провадження справу № 905/207/26, вирішив справу розглядати в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановив сторонам строк для подачі заяв, клопотань, документів.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином в розумінні вимог ст.ст. 6, 120, 122, 242 ГПК України, а саме позивач шляхом доставки процесуальних документів суду в електронний кабінет в системі «Електронний суд» (довідка про доставку електронного листа міститься в матеріалах справи). Відповідач не має зареєстрованого електронного кабінету в системі "Електронний суд", офіційним місцезнаходженням є м. Мирноград, поштове відділення АТ "Укрпошта" 85323 тимчасово не функціонує в умовах воєнного стану (https://index.ukrposhta.ua/find-address?postIndex=84461), тому, на виконання вимог пункту 21 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" ГПК України та статті 122 ГПК України для відповідача опубліковано відповідне оголошення про розгляд справи на сторінці Господарського суду Донецької області офіційного веб-портала Судова влада України, роздруківка якого міститься у матеріалах справи. З дня оприлюднення такого оголошення відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Крім того, ухвали суду направлені відповідачу рекомендованим повідомленням за адресою, яка була зазначена ним в опитувальнику Банку як адреса проживання, однак поштові відправлення повернулися на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній». 
У даному випадку судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. 
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. 
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. 
Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень"). 
Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 905/207/26 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Станом на 13.08.2026 відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву, про причини та/або намір вчинити такі дії суд не повідомив.

Згідно ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Матеріали справи свідчать, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій та надано достатньо часу для надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення учасників справи про здійснення її розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).
Оскільки відповідачем не подано відзив на позовну заяву у встановлений судом строк та не зазначено й не обґрунтовано поважних причин пропуску цього строку, з огляду на необхідність розгляду господарської справи впродовж розумних строків в контексті встановлених п. 1 статті 6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року гарантій, враховуючи вжиття судом всіх можливих заходів для належного повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників в умовах воєнного стану та достатність часу, наданого учасникам справи для висловлення своєї правової позиції по суті спору та подання доказів на підтвердження власних аргументів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що є підстави для розгляду справи по суті за наявними матеріалами згідно ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ, ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ
ВИХОДИТЬ СУД ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ:

25.02.2021 між Акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк») (банк, позивача) та Фізичною особою-підприємцем Михайловим Владиславом Ігоровичем (клієнт, відповідач) підписана заява про приєднання до договору банківського обслуговування №CMDPE-1401621, згідно п.2 якої клієнта приймає Публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, викладених в Правилах, приєднується до Договору банківського обслуговування та висловлює повну та безумовну згоду з його умовами. Договір банківського обслуговування є укладеним з дати укладання клієнтом та уповноваженою особою Банку заяви про приєднання.
За надання послуг клієнт сплачує банку плату, розмір якої визначається згідно з тарифами. Банк самостійно встановлює тарифи. Діючі тарифи банку офіційно оприлюднюється на сайті банку та розміщуються у відділеннях банку (п.4 Заяви).
Відповідно до п. 9 заяви клієнт надає банку право здійснювати Договірне списання грошових коштів з рахунків клієнта в банку (у тому числі з рахунків його структурних підрозділів, а також Рахунків. що будуть відкриті клієнтом у майбутньому) у будь-яких валютах, реквізити яких банк визначає самостійно, в сумах, необхідних для виконання грошових зобов`язань клієнта перед банком, у тому числі для сплати пеней, штрафів, відшкодування збитків, а також у випадках та сумах, необхідних для виконання Банком вимог FATCA стосовно клієнта. Договірне списання здійснюється банком відповідно до Правил будь-яку кількість разів з дати настання строку виконання відповідного грошового зобов`язання (включно) до повного погашення заборгованості клієнта перед банком або повного погашення заборгованості клієнта клієнта перед банком або повного утримання банком сум на виконання вимог FATCA є отримувачем коштів по Договірному списанню та спрямовує їх відповідно до мети договірного списання. 
У випадку помилкового зарахування коштів на Рахунок, що сталась з вини Банку, клієнт доручає Банку здійснити Договірне списання коштів з Рахунку в сумі таких помилково зарахованих коштів. При цьому клієнт несе відповідальність за погашення Недозволеного овердрафту та нарахованих процентів за його користування, якщо виникнення Недозволеного овердрафту було зумовлено Договірним списанням коштів з Карткового рахунку.
Договір укладається на невизначений строк. Договір може бути розірваний за згодою сторін, за ініціативою однієї із сторін або у випадках, передбачених законодавством України, а також правилами (п.14 Заяви).
Заява підписана сторонами та скріплена печаткою Банку.
Таким чином між позивачем та відповідачем укладений договір банківського обслуговування.
Згідно комплексної заяви (для фізичних осіб-підприємців) до Договору банківського обслуговування Банком було надано відповідачу послугу з відкриття для відповідача рахунку НОМЕР_2 , який в подальшому у зв`язку з проведенням реорганізації банка та зміни бухгалтерського обліку рахунків клієнта, та на підставі п.п.113-115 Інструкції про порядок відкриття ат закриття рахунків користувача надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затвердженої постановою Правління НБУ від 29.07.2022 №162, Банком змінено на рахунок НОМЕР_3 , що підтверджується довідкою банку про відкриття рахунку та довідкою про закриття рахунку, які надані позивачем.
Відповідно до п. 9.4.1. Розділу 2 Правил банківського обслуговування клієнтів малого та мікробізнесу – фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність в АТ «Райффайзен Банк», у разі списання з карткового рахунку коштів у сумі, що перевищує доступну суму коштів, на картковому рахунку виникає недозволений овердрафт. Зокрема, недозволений овердрафт може виникнути на картковому рахунку клієнта в наступних випадках, але не обмежуючись ними:
у разі недостатності коштів на картковому рахунку клієнта, договірне писання коштів з карткового рахунку в розмірі плат (комісійних винагород) може здійснюватися банком за рахунок недозволеного овердрафту по картковому рахунку;
у разі отримання готівки за допомогою банкомату (АТМ) на суму, що перевищує наявний залишок на рахунку для утримання комісійної винагороди;
у разі здійснення операцій в валюті, що відрізняється від валюти карткового рахунку.
При цьому заборгованість клієнта перед банком по недозволеному овердрафту повинна бути погашена негайно шляхом забезпечення наявності коштів в необхідній сумі на картковому рахунку. Погашення недозволеного овердрафту здійснюється шляхом здійснення банком договірного списання коштів з відповідного карткового рахунку та/або інших рахунків клієнта.
Відповідно до п. 9.4.2. Правил клієнт зобов`язаний сплатити Банку проценти за користування недозволеним овердрафтом у розмірі, визначеному тарифами. Проценти за користування недозволеним овердрафтом розраховується виходячи із суми недозволеного овердрафту по картковому рахунку на кінець кожного дня за весь строк фактичного користування недозволеним овердрафтом. Погашення процентів за користування недозволеним овердрафтом здійснюється щомісячно шляхом договірного списання коштів з відповідного карткового рахунку (у тому числі за рахунок недозволеного овердрафту) та/або інших рахунків клієнта.
Згідно з виписки по рахунку відповідача за період 09.11.2024 по 19.11.2024 відповідачем здійснено платежі з рахунку НОМЕР_2 , за відсутності достатніх коштів на рахунку для проведення платіжних операції, а саме: 10.11.2024 на суми: 131400,00 грн, 55855,00 грн, 131400,00 грн; 12.11.2024 на суму 1100,00 грн, 19.11.2024 на суму 9400,00 грн.
Після виявлення банком 25.07.2025 було проведено коригуючі операції по рахунку відповідача, внаслідок чого виявлено виникнення недозволеного овердрафту у розмірі 251478, 59 грн. 
Банк не зміг скористатись правилами погодженими у п. 9 заяв на приєднання про договірне списання коштів з метою погашення суми недозволеного овердрафту у розмірі 251478,59 грн у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках відповідача.
Банком було направлено відповідачу, за адресою проживання вимогу № 114/5-721802 від 05.02.2026 про повернення безпідставно отриманих коштів у зв`язку з виникненням недозволеного овердрафту за картковим рахунком у розмірі 251478,59 грн., яка залишена без виконання, заборгованість не погашена.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 251478,59 грн.
Вирішуючи дану справу, суд зазначає таке.
За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ЦК України).
Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Суд зазначає, що за умовами договору банківського обслуговування, до якого відповідач приєднався шляхом підписання заяви про приєднання від 25.02.2021, не передбачено кредитування Банком відповідача. 
Банком було надано відповідачу послугу з відкриття та ведення рахунку для здійснення підприємницької діяльності, а також забезпечення проведення розрахунків по операціям. 
Відповідачем 10.11.2024 було здійснено платежі на суми 131400,00 грн, 55855,00 грн та 131400,00 грн, 12.11.2024 на суму 1100,00 грн, 19.11.2024 на суму 9400,00 грн, при недостатності коштів на картковому рахунку клієнта у ФОП Михайлова В.І.
Банком було вчинено коригування операцій та встановлено порушення з боку клієнта, внаслідок чого у ФОП Михайлова В.І. виник несанкціонований овердрафт.
Відповідно до п.9.4.1. Правил заборгованість клієнта перед банком по недозволеному овердрафту повинна бути погашена негайно шляхом забезпечення наявності коштів в необхідній сумі на картковому рахунку. Погашення недозволеного овердрафту здійснюється шляхом здійснення банком договірного списання коштів з відповідного карткового рахунку та/або інших рахунків клієнта.
Проаналізувавши зміст спірних правовідносин та вищенаведені умови договору банківського обслуговування, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою спірна сума коштів отримана відповідачем поза межами договірних правовідносин з Банком, оскільки ані умови вказаного договору не передбачають видачу Банком відповідачу коштів в сумі понад наявний залишок на рахунку відповідача, ані позивачем не надавалось погодження на перерахування відповідачу спірної суми коштів в межах вказаного договору.
Несанкціонований овердрафт - це заборгованість клієнта перед банком, що не обумовлена договором, не є прогнозованою в розмірі та за часом виникнення та яка виникає внаслідок здійснення клієнтом випадкових операцій з карткового рахунку на суму, що перевищує встановлений банком розмір платіжного ліміту.
Ті обставини, що положеннями договору банківського обслуговування (в тому числі Правилами) врегульовано алгоритм дій у разі виникнення ситуації щодо зняття відповідачем коштів понад встановлений залишок на рахунку відповідача, не свідчать про виникнення між сторонами договірних правовідносин з кредитування, оскільки домовленості про таке кредитування сторонами не було досягнуто в розумінні ст. 626 ЦК України.
Згідно з частинами першою, другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частинами першою, другою статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.
Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Тлумачення положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.
У той самий час сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 912/2601/19, від 26 травня 2021 року у справі № 202/7994/17-ц.
Отже, виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що в даному випадку має місце саме виникнення несанкціонованого (недозволеного) овердрафту у зв`язку з використанням (отриманням) відповідачем коштів, які належать банку, без достатньої правової підстави.
Відповідно до статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли вона дізналася або могла дізнатися про володіння ним без достатньої правової підстави. У разі безпідставного одержання або збереження грошових коштів нараховуються проценти за користування ними відповідно до статті 536 ЦК України.
З виписки по рахунку клієнта та розрахунку заборгованості, які надані позивачем, вбачається, що внаслідок поповнення рахунку та зарахування цих коштів в рахунок погашення овердрафту, станом на момент звернення до суду з позовом непогашена заборгованість з недозволеного овердрафту становить 251478,59 грн.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було вжито заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу вимоги №114/5-721802 від 05.02.2026 про повернення безпідставно отриманих коштів та погашення заборгованості за недозволеним овердрафтом у сумі 251478,59 грн. Проте зазначена вимога залишилась без виконання, а заборгованість відповідачем не погашена. 
Доказів протилежного матеріали справи не містять. Відповідачем також не надано обґрунтованих заперечень проти позову та власного розрахунку заборгованості.
Як визначає ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у справі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з покладенням судових витрат за розгляд цієї справи на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 13, 73-86, 91, 123, 129, 233, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Михайлова Владислава Ігоровича (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (код ЄДРПОУ 14305909, адреса: 01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 4А) заборгованість за недозволеним овердрафтом у розмірі 251478,59 грн. (двісті п`ятдесят одна тисяча чотириста сімдесят вісім гривень 59 копійок), крім того сплачений судовий збір за розгляд справи в розмірі 3772,18 грн. (три тисячі сімсот сімдесят дві гривні 18 копійок).
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення підписано 13.08.2026.

Суддя Н.В. Величко