| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/15997/22 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючий суддя Парінов А.Б.,
судді:  Беспалов О.О.,
Кравченко Є.Д.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Миракл" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миракл" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МИРАКЛ" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві від 09 вересня 2022 року № 305602 про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку на підставі пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість, а також зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві виключити позивача з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення прийняте необґрунтовано, без належного врахування всіх обставин справи та за відсутності законних підстав для віднесення позивача до переліку ризикових платників податку.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Суд першої інстанції виходив з того, що господарські операції позивача є нереальними, не підтвердженими первинними документами бухгалтерського обліку та такими, що не створюють фактичного руху активів; позивачем не спростовано висновків контролюючого органу про відсутність трудових ресурсів і не надано первинних документів ані до контролюючого органу, ані до суду; стороною відповідача доведено, а позивачем не спростовано існування підстав для застосування пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку.
Не погодившись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "МИРАКЛ" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення прийнято не за наслідками подання позивачем податкової накладної чи розрахунку коригування для реєстрації та проведення відповідного моніторингу, що, на його думку, суперечить вимогам Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165. Вказує, що податкова інформація, наявна у контролюючого органу, має статистичний та інформативний характер і сама по собі не є належним доказом ризиковості платника податків. Зазначає, що негативна податкова інформація стосується контрагентів-постачальників позивача, а не його власної господарської діяльності, а включення контрагента до переліку ризикових платників не може бути самостійною підставою для віднесення до таких платників і позивача, з огляду на принцип індивідуалізації відповідальності. На думку апелянта, суд першої інстанції наведених обставин не врахував, тоді як у Головного управління ДПС у м. Києві були відсутні правові підстави для віднесення позивача до ризикових платників податку.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Головним управлінням ДПС у м. Києві подано відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким відповідач погоджується з рішенням суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач зазначає, що віднесення платника до переліку ризикових є службовою діяльністю з інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу, здійснюється в межах чинного законодавства та не порушує прав і інтересів позивача.
Колегія суддів, переглянувши справу, встановила таке.
Товариство з обмеженою відповідальністю "МИРАКЛ" (код ЄДРПОУ 40350445) перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС у м. Києві.
Рішенням комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві від 09 вересня 2022 року № 305602 позивача віднесено до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, на підставі пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість. У мотивувальній частині цього рішення зазначено, що в ході аналізу баз даних отримано податкову інформацію про оформлення позивачем операцій з придбання від контрагентів-постачальників, а саме товариств з обмеженою відповідальністю "Сантехнік-Постачання", "Постачбудторг", "Меркле Трейд", "Вік Декор", приватного підприємства "Компанія Ортус Інвест", товариств з обмеженою відповідальністю "Бріоріум Пріорітас Груп", "Старлінк-Групп", "Прайм Інвест Бізнес", а також про відсутність трудових ресурсів для здійснення фінансово-господарської діяльності в задекларованих обсягах.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації визначено Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165 (далі – Порядок № 1165).
Пунктом 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість, що є додатком 1 до Порядку № 1165, передбачено, що платник податку відповідає критеріям ризиковості у разі, якщо у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.
Згідно з пунктом 6 Порядку № 1165 питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня; у разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку; у рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Наведене свідчить, що застосування пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку вимагає від контролюючого органу не формального посилання на наявність податкової інформації, а розкриття її змісту в обсязі, який дає змогу ідентифікувати ризикову господарську операцію та перевірити зв`язок цієї інформації з підставами прийняття рішення.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Колегія суддів оцінює доводи апеляційної скарги та висновки суду першої інстанції таким чином.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що господарські операції позивача є нереальними та не підтверджені первинними документами. Оцінка реальності господарських операцій, повноти первинних документів та зв`язку придбаних товарів із господарською діяльністю платника не належить до предмета доказування у спорі про правомірність рішення комісії про відповідність платника критеріям ризиковості. Процедура прийняття такого рішення не є формою податкового контролю і не призначена для остаточного встановлення реальності чи нереальності операцій. У постанові від 04 червня 2026 року у справі № 480/6765/24 Верховний Суд зазначив: "Процедура прийняття рішення про відповідність платника критеріям ризиковості платника податку не є формою податкової перевірки та не призначена для остаточного встановлення реальності чи нереальності господарських операцій, правомірності формування податкового кредиту або зв`язку придбаних товарів із господарською діяльністю платника". Наявність у контролюючого органу сумнівів щодо окремих аспектів господарської діяльності платника може бути підставою для реалізації передбачених Податковим кодексом України форм податкового контролю, однак не звільняє орган від обов`язку довести наявність саме тієї податкової інформації, яка у розумінні пункту 8 Критеріїв ризиковості свідчить про ризиковість конкретної господарської операції.
А отже, суд першої інстанції помилково поклав тягар доказування на позивача, зазначивши, що позивачем не спростовано висновків контролюючого органу та не надано первинних документів. Такий підхід суперечить частині другій статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою обов`язок доказування правомірності рішення покладається на відповідача. Саме на Головне управління ДПС у м. Києві покладався обов`язок довести правомірність рішення від 09 вересня 2022 року № 305602, а не на позивача обов`язок його спростувати.
Рішення комісії від 09 вересня 2022 року № 305602 містить лише загальне посилання на наявну податкову інформацію про оформлення позивачем операцій з переліченими контрагентами-постачальниками та на відсутність трудових ресурсів. У цьому рішенні не зазначено конкретної господарської операції, конкретної податкової накладної чи розрахунку коригування, а також не наведено доказів, які підтверджували б зміст податкової інформації. Головне управління ДПС у м. Києві не надало ані протоколу засідання комісії, ані інших доказів на підтвердження податкової інформації, покладеної в основу оскаржуваного рішення. У постанові від 04 червня 2026 року у справі № 480/6765/24 Верховний Суд зазначив: "Саме лише зазначення коду податкової інформації, коду товару згідно з УКТ ЗЕД та загального періоду придбання товару без належної конкретизації господарської операції, ризикових обставин, податкової накладної/розрахунку коригування, контрагента, який задіяний у ризиковій операції, або інших даних, які дозволяють платнику зрозуміти, які саме обставини він має спростувати, не відповідає вимогам обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень".
Щодо доводів апелянта про прийняття рішення поза межами процедури, яка передбачає попереднє подання платником податкової накладної/розрахунку коригування для реєстрації, колегія суддів зазначає, що пункт 8 Критеріїв ризиковості платника податку пов`язує ризиковість саме зі здійсненням господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування. Оскаржуване рішення такої конкретної операції та податкової накладної не називає, що додатково підтверджує його невідповідність вимогам обґрунтованості.
Доводи Головного управління ДПС у м. Києві про те, що віднесення платника до переліку ризикових є службовою діяльністю з інформаційно-аналітичного забезпечення та не породжує правових наслідків, колегія суддів відхиляє. Рішення комісії про відповідність платника критеріям ризиковості має ознаки індивідуального акта суб`єкта владних повноважень, оскільки прийняте щодо конкретного платника, містить владний припис про його відповідність критеріям ризиковості та зумовлює негативні наслідки у процедурі реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування. Наявність у комісії повноваження здійснювати постійний моніторинг не звільняє контролюючий орган від обов`язку мотивувати рішення та доказово підтвердити податкову інформацію. У постанові від 04 червня 2026 року у справі № 480/6765/24 Верховний Суд зазначив: "Наявність у комісії регіонального рівня повноваження здійснювати постійний моніторинг не означає, що рішення про відповідність платника пункту 8 Критеріїв ризиковості може бути прийняте без дотримання вимог щодо його змісту, мотивування та доказового підтвердження податкової інформації, яка стала підставою для такого рішення".
Обґрунтованими є доводи апелянта про те, що негативна податкова інформація стосується контрагентів-постачальників позивача, а не його власної господарської діяльності. Відповідно до частини другої статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Факт віднесення контрагента до переліку ризикових платників сам по собі не є самостійною підставою для віднесення до ризикових і позивача, оскільки порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом не впливають на права іншого платника, а норми податкового законодавства не ставлять достовірність даних податкового обліку платника у залежність від дотримання податкової дисципліни його контрагентами. Таким чином, контролюючий орган не був звільнений від обов`язку довести ризиковість саме операцій позивача.
Таким чином, Головне управління ДПС у м. Києві не довело правомірності рішення комісії від 09 вересня 2022 року № 305602, а тому це рішення є протиправним і підлягає скасуванню. Прийняттям цього рішення відповідач порушив права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки оскаржуване рішення зумовлює зупинення реєстрації податкових накладних позивача та покладає на нього додаткові обтяження.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання виключити позивача з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості, колегія суддів зазначає, що такий спосіб захисту відповідає характеру порушеного права. Пункт 6 Порядку № 1165 передбачає, що у разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку. У постанові від 04 червня 2026 року у справі № 480/6765/24 Верховний Суд зазначив: "такий спосіб захисту відповідає характеру порушеного права та положенням Порядку № 1165, який передбачає виключення платника податку з відповідного переліку у разі надходження до контролюючого органу рішення суду, яке набрало законної сили". Зазначений спосіб захисту не є втручанням у дискреційні повноваження контролюючого органу.
За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, за невідповідності висновків суду обставинам справи та за неправильного застосування норм матеріального права. 
Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
А отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції – скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. 
Згідно з частиною шостою статті 139 цього Кодексу, якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, ухвалює нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат. 
За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 481,00 грн, за подання апеляційної скарги – у розмірі 3 722,00 грн, а всього 6 203,00 грн, які підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 139, 245, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МИРАКЛ" – задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року – скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МИРАКЛ" задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві від 09 вересня 2022 року № 305602 про відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю "МИРАКЛ" критеріям ризиковості платника податку на підставі пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість.
Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві виключити Товариство з обмеженою відповідальністю "МИРАКЛ" (код ЄДРПОУ 40350445) з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МИРАКЛ" судовий збір у розмірі 6 203,00 грн (шість тисяч двісті три гривні).
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.
Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді: О.О. Беспалов
Є.Д. Кравченко

(Повний текст постанови суду виготовлено 15 вересня 2026 року)