Справа № 683/1153/26
2-о/683/84/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої - судді Бондарчук Л.А.
секретаря Поважнюк Т.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів справу № 683/1153/26, 2-о/683/84/2026 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення
у с т а н о в и в:

05 травня 2026 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності трудової книжки НОМЕР_1 виданої Житомирським міжміським бюро технічної інвентаризації 05 лютого 1982 року; довідки військової частини Польова пошта НОМЕР_2 від 20 серпня 1990 року № 257; архівної довідки Дунаєвецької міської ради Комунальної установи Дунаєвецької міської ради «Трудовий архів» від 12 лютого 2026 року № 263 щодо роботи колгоспниці ОСОБА_2 . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона звернулась до ГУ ПФУ у Київській області з заявою про призначення пенсії. 25 лютого 2026 року рішенням ГУ ПФУ в Київській області № 221350007351 їй було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 05.02.1982, оскільки на титульній сторінці зазначено ім?я російською мовою « ОСОБА_3 », що не відповідає паспортним даним російською мовою « ОСОБА_3 », період роботи за довідкою від 12.02.2026 № 263, оскільки довідка видана на ім?я « ОСОБА_4 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 », період роботи за довідкою від 20.08.1990 № 257, оскільки в довідці зазначено скорочено ім?я та по батькові (« ОСОБА_1 »). Тому просить суд встановити факт того, що трудова книжка НОМЕР_1 ; довідка військової частини Польова пошта НОМЕР_2 від 20 серпня 1990 року № 257; архівна довідки Дунаєвецької міської ради Комунальної установи Дунаєвецької міської ради «Трудовий архів» від 12 лютого 2026 року № 263, належить їй – ОСОБА_1 .
Заявниця ОСОБА_1 подала заяву з проханням розглянути справу без її участі. Заяву підтримала та просила задовольнити.
Заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Київської області повідомлена належним чином, у судове засіданні не з`явилося.
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 рішенням Головного Управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії від 25.02.2026 р. № 221350007351 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 05.02.1982, оскільки на титульній сторінці зазначено ім?я російською мовою « ОСОБА_3 », що не відповідає паспортним даним російською мовою « ОСОБА_3 », період роботи за довідкою від 12.02.2026 № 263, оскільки довідка видана на ім?я « ОСОБА_4 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 », період роботи за довідкою від 20.08.1990 № 257, оскільки в довідці зазначено скорочено ім?я та по батькові (« ОСОБА_1 »).
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно п.6 ч.1; ч.2 ст.315 ЦПК України суд може встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Крім того, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 виданого відділом ЗАГС Камянець- Подільського міськвиконкому від 07 жовтня 1984 року було укладено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ».
З копії паспорта громадянина України НОМЕР_4 вбачається, що він виданий на прізвище, ім`я та по батькові – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Ладиги Старокостянтинівського району Хмельницької області.
З копії картки платника податків вбачається, що ОСОБА_1 отримала ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .
З копії трудової книжки НОМЕР_1 вбачається, що вона заповнена російською мовою 05 лютого 1982 року на прізвище, ім`я та по батькові (Гулко) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З копії довідки військової частини Польова пошта НОМЕР_2 від 20 серпня 1990 року № 257 вбачається, що ОСОБА_1 проживала разом з чоловіком гвардійцем старшим лейтенантом ОСОБА_5 з серпня 1985 року по серпень 1990 року. Маючи спеціальність вчителя початкових класів не мала можливості працевлаштуватись за даною спеціальністю у Германській Демократичній Республіці.
Згідно архівної довідки Дунаєвецької міської ради Комунальної установи «Трудовий архів» (ЄДРПОУ 36896965) від 12 лютого 2026 року № 263 вбачається, що в книгах обліку заробітної плати колгоспника зазначено ОСОБА_2 , яка дійсно працювала в колгоспі «Україна» с. Маків Дунаєвецького району.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №221350007351 від лютого 2026 року заявниці було відмовлено в призначенні пенсії.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Суд зауважує, що заявниця не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним.
У ст. 46 Конституції України закріплене право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Отже проаналізувавши сукупність зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт того, що трудова книжка НОМЕР_1 , заповнена 05 лютого 1982 року, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , а також довідка військової частини Польова пошта НОМЕР_2 від 20 серпня 1990 року № 257, архівної довідки Дунаєвецької міської ради Комунальної установи Дунаєвецької міської ради «Трудовий архів» від 12 лютого 2026 року № 263.
Наведене дає підстави вважати заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
На підставі вказаного, керуючись ст.258,259,263-265, 315, 319 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , трудової книжки НОМЕР_1 , виданої Житомирським міжміським бюро технічної інвентаризації від 05 лютого 1982 року на ім`я ( ОСОБА_7 .
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , довідки військової частини Польова пошта НОМЕР_2 від 20 серпня 1990 року № 257 про те, що ОСОБА_1 з серпня 1985 року по серпень 1990 року разом з чоловіком гвардії старшим лейтенантом проживала без можливості працевлаштувалась за спеціальністю вчителем початкових класів у Германській Демократичній Республіці.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , архівної довідки Дунаєвецької міської ради Комунальної установи Дунаєвецької міської ради «Трудовий архів» від 12 лютого 2026 року № 263 щодо роботи ОСОБА_2 . 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя