Справа № 727/7290/26 
Провадження № 2/727/2573/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2026 Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі: головуючого судді  Літвіновій О. Г.
при секретарі  Гавалешко Н.С.
з участю сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
ВСТАНОВИВ :
Обставини справи
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на те, що 27.05.2019 між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики у простій письмовій формі, відповідно до якого позивач надав відповідачу у борг грошові кошти в розмірі 85000 доларів США, що станом на укладення договору було еквівалентно 2231211,75 грн. Грошові кошти були передані до підписання договору. За умовами договору відповідач зобов?язувався повернути суму позики до 30 травня 2023. 
27.05.2019 року сторонами була написана розписка про тримання ОСОБА_2 85000 доларів США . 
Однак, у встановлений Договором строк, а саме до 30 травня 2023 року, Відповідач суму боргу не повернув. Незважаючи на неодноразові звернення Позивача з проханням повернути кошти, Відповідач на жодне з них не відреагував та жодних заходів щодо погашення боргу не вжив. Позивач, виявивши розуміння щодо складної соціально-економічної ситуації в країні, введення в країні воєнного стану, відтермінував без укладення додаткових угод строк повернення суми позики майже на три роки, однак навіть це не спонукало. Відповідача до виконання взятих на себе зобов`язань. З метою дотримання визначеного ст.257 ЦК України трирічного строку позовної давності дана позовна заява подається до суду в даний час. Станом на дату подання цієї позовної заяви загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем становить 85 000,00 (вісімдесят п`ять тисяч) доларів США, що підтверджується Договором та оригіналом боргової розписки, яка знаходиться у Позивача.
Просив стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , суму боргу за договором позики від 27 травня 2019 року у розмірі 85 000,00 доларів США (вісімдесят пять тисяч доларів США).
Рух справи
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівців від 01 червня 2026 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 07 серпня 2026 підготовче провадження у справі закрито та справа призначена до судового розгляду.
Представник позивача адвокат Дубіцький А.В. у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями статей 130, 131 ЦПК України, про що у справі є належні докази. Про причини неявки не повідомив.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе, на підставі статті 280 ЦПК України, розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, та ухвалити у справі заочне рішення.
У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Стислий виклад позиції учасників справи
Позовні вимоги 27.05.2019 між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики у простій письмовій формі, відповідно до якого позивач надав відповідачу у борг грошові кошти в розмірі 85000 доларів США, що станом на укладення договору було еквівалентно 2231211,75 грн. Грошові кошти були передані до підписання договору. За умовами договору відповідач зобов?язувався повернути суму позики до 30 травня 2023. 
27.05.2019 року сторонами була написана розписка про тримання ОСОБА_2 85000 доларів США . 
Однак, у встановлений Договором строк, а саме до 30 травня 2023 року, Відповідач суму боргу не повернув. Незважаючи на неодноразові звернення Позивача з проханням повернути кошти, Відповідач на жодне з них не відреагував та жодних заходів щодо погашення боргу не вжив. Позивач, виявивши розуміння щодо складної соціально-економічної ситуації в країні, введення в країні воєнного стану, відтермінував без укладення додаткових угод строк повернення суми позики майже на три роки, однак навіть це не спонукало. Відповідача до виконання взятих на себе зобов`язань. З метою дотримання визначеного ст.257 ЦК України трирічного строку позовної давності дана позовна заява подається до суду в даний час. Станом на дату подання цієї позовної заяви загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем становить 85 000,00 (вісімдесят п`ять тисяч) доларів США, що підтверджується Договором та оригіналом боргової розписки, яка знаходиться у Позивача.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язання щодо повернення отриманих у позику грошових коштів ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.
Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом
Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що відповідно до договору позики від 27.05.2019, розписки, складеної власноруч ОСОБА_2 , останній підтвердив отримання від ОСОБА_1 у борг грошових коштів у розмірі 85000 доларів США та зобов`язався повернути зазначену суму до 30 травня 2023 року. Розписка власноручно складена та підписана ОСОБА_2 27.05.2019. 
З урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів суд дійшов висновку, що предметом даного позову є стягнення боргу за договором позики.
Джерела права й акти, їх застосування та позиція суду
Положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з частиною першою статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини другої статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Судом встановлено, що 27 травня 2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли правовідносини за договором позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 85000 доларів США, які зобов`язався повернути у повному обсязі до 30 травня 2023 року.
Факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 85000 доларів США підтверджується борговою розпискою від 27 травня 2029 року, яка власноручно складена та підписана ОСОБА_2 цього ж дня.
За правилами частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином, розписка є належним письмовим доказом не лише укладення договору позики, а й факту передачі позичальникові визначеної суми грошових коштів та виникнення у нього обов`язку щодо їх повернення.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16 та від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16.
Порушенням зобов`язання відповідно до статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором позики виконав належним чином, передавши відповідачу грошові кошти у розмірі 85000 доларів США.
Натомість відповідач свого обов`язку щодо повернення позики у встановлений сторонами строк до 30 травня 2023 року не виконав. Доказів повернення позивачу 85000 доларів США повністю або частково матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано.
Вирішуючи питання щодо валюти зобов`язання та валюти платежу, суд бере до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 500/5194/16, відповідно до яких належним виконанням зобов`язання, визначеного в іноземній валюті, є повернення грошових коштів у національній валюті в сумі, еквівалентній відповідній сумі іноземної валюти на момент платежу.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення.
Отже, у разі виконання судового рішення, яким присуджено стягнення заборгованості, визначеної як грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної іноземної валюти на день здійснення кожного окремого платежу, а у випадку поетапного виконання рішення з урахуванням курсу, що діє на дату здійснення кожного такого платежу.
Так, судом встановлено, що відповідно до боргової розписки від 27 травня 2019 2021 сторони погодили, що сума грошових коштів, яка підлягає поверненню за зобов`язанням, становить 85000 доларів США.
Валюту платежу сторони у розписці не визначили. Разом з тим відсутність у ній відповідного застереження не змінює встановлених законом правил щодо виконання грошового зобов`язання, визначеного в іноземній валюті.
Таким чином, змістом зобов`язання у даній справі є повернення заборгованості у розмірі, еквівалентному 85000 доларів США на момент виконання зобов`язання.
Отже, з урахуванням змісту боргової розписки від 27 травня 2019 року суд доходить висновку, що належним виконанням зобов`язання, яке виникло між сторонами, є повернення грошових коштів у національній валюті України в сумі, еквівалентній 85000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на день платежу.
Щодо суті позовних вимог
Таким чином, беручи до уваги досліджені в ході розгляду справи докази та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за борговими розписками є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи те, що зобов`язання з повернення позики відповідачем не виконано, та з урахуванням наведеного у мотивувальній частині рішення обґрунтування, суд доходить висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за договором позики, оформленим борговою розпискою від 27 травня 2019 року, у розмірі 85000 доларів США в гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України на день виконання рішення суду.
Щодо судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням наведеного та беручи до уваги те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволені повністю, сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 13312,00 грн.
Керуючись статтями 12, 76-81, 133, 141, 263, 265, 280-282, 285, 289, 351-355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за борговою розпискою.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики, оформленим борговою розпискою від 27 травня 2019, у розмірі 85000 доларів США (вісімдесят п?ять тисяч доларів США) у гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України на день виконання рішення суду.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 13312,00 грн ( тринадцять тисяч триста дванадцять гривень).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його повного складання до Чернівецького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ :         О.Г. Літвінова