Справа № 212/810/26 
2/212/2490/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2026 року м.Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючого – Чайкіна І.Б., за участю секретаря судового засідання Хімченко А.В., позивачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представниці відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ЖБК «ЖОВТЕНЬ-2» в особі голови правління Баклан Аліни Сергіївни про захист прав споживачів, -
ВСТАНОВИВ:
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом в якому просили: а) визнати незаконними рішення щодо розподілу небалансу води у протоколі № 3 від 30.09.2020 року та протоколі № 31 від 29.07.2024 року такими, що порушують права споживачів; б) зобов`язати ОСОБА_3 зробити перерахунок з 01.10.2020 року за методикою № 315, дотримуючись законів України. В обґрунтування заяви вказують, що ЖБК «ЖОВТЕНЬ-2» в особі голови правління Баклан Аліни Сергіївни зловживає повноваженнями та з 01.10.2020 року нараховує небаланс води, не відповідно до Методики № 315, яка встановлює порядок розподілу в будинку обсягів спожитих комунальних послуг, а саме в протоколі № 3 від 30.09.2020 року прийнято рішення про розподіл небалансу води рівними частинами на всі квартири, які користуються водою у звітному періоді, а в протоколі № 31 від 29.07.2024 року приймається рішення про розподіл небалансу води рівними частинами на всі квартири, незалежно від споживання в звітному періоді. Через незаконне нарахування станом на 01.11.2025 року в їхніх квартирах утворився борг та деякі члени кооперативу вимушені сплачувати зазначений борг, щоб не втратити право на субсидії.
Ухвалою суду від 03.02.2026 року позов прийнято в провадження судді Чайкіна І.Б. та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників.
Сторона відповідача скористалася правом подання відзиву в якому просили відмовити в задоволенні позову, оскільки а) голова правління є неналежним відповідачем у справі, оскільки посадова особа юридичної особи не може бути відповідачем у спорах, що виникають з діяльності юридичної особи та виконання її органами управління відповідних рішень (спір є корпоративним, а отже належить до господарської юрисдикції); б) рішення загальних зборів прийнято в межах компетенції ЖБК та є обов`язковими для виконання всіма членами кооперативу; в) нараховування небалансу води проведено у відповідності до Методики № 315, яка встановлює порядок розподілу в будинку обсягів спожитих комунальних послуг; г) ЖБК «Жовтень-2» отримує послугу централізованого водопостачання від КП «Кривбасводоканал», як колективний споживач, після чого здійснюється розподіл витрат між членами кооперативу відповідно до законодавства та рішень загальних зборів.
Спростовуючи доводи відповідача, позивачі у відповіді на відзив, зауважують, що спір підлягає розгляду саме за правилами цивільного судочинства, що вже було підтверджено ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області, який встановив цивільно-правовий характер цих відносин. Голова правління, на їхню думку, є належним відповідачем, оскільки діє від імені юридичної особи та повинна нести відповідальність за перевищення своїх повноважень. Позивачі підкреслюють, що загальні збори не наділені компетенцією вносити зміни до офіційного державного документа (Методики №315), а їхні повноваження згідно з п. 7.2.6 Статуту ЖБК обмежуються лише визначенням розміру квартплати на утримання будинку. 
Оскільки ЖБК самостійно здійснює подальший розподіл обсягів води від загальнобудинкового лічильника, він фактично виконує функцію виконавця послуги, дії якого призвели до появи у розрахункових квитанціях безпідставної графи «небаланс води» при нульовому водоспоживанні, що є грубим порушенням прав споживачів.
У судовому засіданні 27.07.2026 року позивачі підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Позивач ОСОБА_1 усно уточнила правові підстави позову, наголосивши, що прийнятими рішеннями кооперативу додатково порушено вимоги статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також імперативні вимоги пункту 8.4 Статуту ЖБК «ЖОВТЕНЬ-2». На підтвердження своїх доводів позивач надала суду для ознайомлення копію Статуту кооперативу. Позивач ОСОБА_2 також підтримала вказані доводи та надала відповідні пояснення.
У судовому засіданні 03.08.2026 року позивач ОСОБА_1 додатково пояснила, що не брала участі у голосуванні за оспорюване рішення та не була присутня на відповідних зборах. Зазначила, що особистих запрошень на збори вона не отримувала (ймовірно, кооператив обмежувався розвішуванням оголошень). Крім того, позивач вказала, що не брала участі у зборах ще й тому, що вважала себе лише співвласником квартири, а не членом кооперативу, а отже, вважала, що не наділена правом голосу.
Представниця відповідача, голова правління Баклан А.С., позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення. Суду пояснила, що раніше небаланс води дійсно розподілявся пропорційно до споживання (показників квартирних лічильників). Згодом такий небаланс покладався виключно на квартири, які не були обладнані лічильниками, що змусило їхніх власників встановити прилади обліку.
Відповідач зазначила, що наразі в будинку щомісяця виникає значний небаланс води, причину якого правління встановити не може. Оскільки це є загальною проблемою всього будинку, правління змінило підхід і вирішило розподіляти весь обсяг небалансу рівними частинами виключно на ті квартири, які споживають воду, незалежно від фактичних обсягів їхнього індивідуального споживання.
Щодо питання членства та повноважень приймати рішення, відповідач пояснила, що багато мешканців будинку не є формальними членами кооперативу, а є власниками квартир. Проте кооператив прирівнює власників до членів ЖБК, тому рішення приймаються та голосуються саме власниками. Під час засідання відповідач також долучила до матеріалів справи копію Статуту ЖБК.
Обставини справи встановлені судом та які не оспорювались сторонами.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2002 року. Водночас позивач ОСОБА_2 - квартири АДРЕСА_2 у цьому ж будинку, що підтверджується ордером на жиле приміщення № 2080 від 1987 року.
Управління вказаним будинком здійснює ЖБК «Жовтень-2», виконавчим органом якого є правління на чолі з головою Баклан А.С., чия компетенція регулюється Статутом кооперативу. 
Водопостачання будинку здійснюється на підставі договору № 520 від 10.03.2006 року, укладеного між КП «Кривбасводоканал» та ЖБК «Жовтень-2». Прямі договірні правовідносини між водопостачальником та мешканцями відсутні, тому виконавцем послуг, який діє як колективний споживач та здійснює подальший розподіл нарахованої плати, виступає саме кооператив. 
Квартири мешканців, зокрема позивачів, оснащені індивідуальними лічильниками, які проходять періодичну повірку та взяті на облік самим ЖБК «Жовтень-2». До 01.10.2020 року розподіл небалансу води здійснювався кооперативом пропорційно до обсягу споживання кожної квартири з урахуванням даних індивідуальних засобів обліку. 
На підставі рішень, оформлених протоколом № 3 від 30.09.2020 року та протоколом № 31 від 29.07.2024 року, метод розподілу було змінено: небаланс води почав розподілятися рівними частинами на всі квартири, незалежно від фактичного споживання води у звітному періоді. 
При цьому порядок оплати комунальних послуг регламентований внутрішніми документами кооперативу, зокрема пунктом 8.4 Статуту ЖБК «Жовтень-2», згідно з яким розмір щомісячних платежів для оплати водопостачання, водовідведення та інших комунальних послуг визначається згідно з показниками лічильників та затверджених в установленому порядку тарифів, а при відсутності лічильників — по тарифам постачальника послуг та чисельності мешканців, проживаючих у квартирі. 
Крім того, пункт 7.2.6 Статуту обмежує компетенцію кооперативу визначенням лише розміру квартирної плати на утримання будинку та прибудинкової території, прямо виключаючи з цього переліку комунальні платежі (водопостачання і водовідведення, теплопостачання тощо), тарифи на які затверджуються в установленому порядку підприємствами (організаціями), які надають такі послуги. 
Статтею 55 Конституції України проголошено права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно із положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Як визначено в ч. ч. 1-2 ст. 384 Цивільного кодексу України, усі власники (співвласники) квартир та нежитлових приміщень у будинку, спорудженому або придбаному житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна такого будинку.
Спільним майном будинку кооперативу є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку кооперативу, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників будинку кооперативу та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований будинок кооперативу та його прибудинкова територія, з моменту державної реєстрації таких прав відповідно до закону.
За змістом положень ст. ст. 2, 6, 9 Закону України "Про кооперацію" кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.
Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (ст.ст. 2, 23 Закону України "Про кооперацію").
Відтак, обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.
Порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг, встановлений МЕТОДИКОЮ розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг ЗАТВЕРДЖЕНОЮ Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358) (далі Методика).
Пунктом 6 розділу ХІІІ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі житлово-комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва і житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 р. зі змінами від 29.03.2022р., передбачено для споживачів, приміщення яких не обладнані засобами розподільного обліку, застосовується норма споживання відповідної комунальної послуги, встановлена органом місцевого самоврядування з урахуванням кількості фактично проживаючих та коригуючого коефіцієнту.
Пунктами 32, 33 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690, вартість послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення визначається за обсягом спожитих послуг та встановленими відповідно до законодавства тарифами.
За рішенням співвласників будівлі/будинку застосовується інший принцип розподілу обсягів небалансу холодної води за одним з варіантів: пропорційно до площі ванних кімнат / санвузлів для нежитлових приміщень; пропорційно до кількості стояків водопостачання, що проходять через приміщення споживачів; пропорційно до кількості санітарно-технічного обладнання; пропорційно до кількості осіб у приміщенні.
З протоколу № 3 від 30.09.2020 року вбачається, що всі члени правління про те, що з 01.10.2020 року змінити метод розподілу небалансу води, а саме розподіляти між всіма квартирами у разі споживання води у звітному періоді.
В протоколі № 31 від 29.07.2024 року прийнято рішення про розподіл небаланс води рівними частинами на всі квартири, незалежно від споживання в звітному періоді.
Законом чітко врегульовано нарахування Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315.
Розподіл послуги визначається відповідно до Х розділу Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.
Пунктами 32, 33 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року № 690, вартість послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення визначається за обсягом спожитих послуг та встановленими відповідно до законодавства тарифами.
Плата за послуги розраховується виходячи з розмірів затверджених тарифів та обсягу спожитих послуг, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства.
визначення обсягу спожитих послуг згідно показників засобу вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку та розподіл їх за Методикою розподілу: між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами, або між споживачами відповідно до обсягу споживання за показниками вузлів розподільного обліку відповідає вимогам чинного законодавства та умовам індивідуального договору.
Фактичний об`єм спожитих послуг (показники комерційного засобу обліку) вказано в довідці про нарахування плати та розмір платежів.
Перерозподіл послуг визначається розділом ХІІ Методики. Зокрема, вказаний розділ Методики містить наступні положення.
Проведення перерозподілу обсягів наданих комунальних послуг здійснюється: при уточненні показань вузлів комерційного обліку спожитої у будівлі/ будинку комунальної послуги; при уточненні показань вузлів розподільного обліку на підставі контрольного зняття їх показань або подання споживачем уточненої інформації.
Обсяг перерозподілу може мати як додатне, так і від`ємне значення, що призводить як до збільшення, так і до зменшення розподілених між окремими споживачами обсягів спожитої комунальної послуги у попередні розрахункові періоди.
Результати перерозподілу та перерахунку відображаються у розрахунковому періоді, у якому здійснено перерозподіл.
Всупереч вказаним положенням законодавства, статутним нормам та даним індивідуального обліку, ЖБК «Жовтень-2» почав здійснювати нарахування споживачам за окремою графою «небаланс води» навіть у ті місяці, коли індивідуальне споживання води дорівнювало нулю, що підтверджується розрахунковими квитанціями за лютий та березень 2026 року. З метою досудового врегулювання спору, 10.03.2025 року позивачі звернулися з колективним письмовим зверненням про проведення перерахунку, проте головою кооперативу було відмовлено в одноособовому порядку, без винесення питання на розгляд загальних зборів чи правління. Для захисту своїх прав позивачі попередньо зверталися до Господарського суду Дніпропетровської області (справа № 904/99/26), який своєю ухвалою констатував, що даний спір має цивільно-правовий характер і підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства.
Щодо доводів відповідача щодо корпоративного характеру спору:
Судова юрисдикція – це інститут права, покликаний розмежовувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема , справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.
Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих положеннями ЦК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства України, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад та правова природа спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.
Даний спір виник між сторонами у зв`язку з реалізацією позивачами прав власника майна та кінцевого споживача послуг з водопостачання, не пов`язаний з управлінням та діяльністю самого кооперативу, а відтак не має корпоративного характеру, тому він є цивільно-правовим та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Щодо неналежності відповідача.
Відповідно до поданої заяви про усунення недоліків та пояснень, наданих у судовому засіданні, позивачі чітко визначили, що позов подано саме до юридичної особи — Житлово-будівельного кооперативу «ЖОВТЕНЬ-2» в особі голови правління Баклан Аліни Сергіївни. 
Згідно зі статтею 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. 
Оскільки спірні нарахування здійснюються кооперативом, який виступає колективним споживачем послуг та виконавцем їх внутрішнього розподілу, належним відповідачем є саме ЖБК «ЖОВТЕНЬ-2», до якого і пред`явлено позов. 
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17. 
Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (Постанова ВС від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц)
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, , самовільно та всупереч вимогам чинного законодавства змінив порядок розподілу небалансу води. 
Враховуючи, що позивачі належними та допустимими доказами довели факт порушення своїх прав, а відповідач не спростував ці обставини відповідно до покладеного на нього тягаря доказування, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними. З метою ефективного відновлення порушених прав, рішення загальних зборів та правління ЖБК, оформлені протоколами № 3 від 30.09.2020 року та № 31 від 29.07.2024 року, підлягають визнанню незаконними, а відповідач має бути зобов`язаний здійснити відповідний перерахунок плати за послугу з водопостачання починаючи з 01.10.2020 року згідно з вимогами Методики № 315. За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Щодо судових витрат.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із загальних правил, встановлених статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини шостої цієї ж статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фінансовому розмірі. Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3328,0 гривень.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1331,2 грн.
Законом встановлено, що у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру. Оскільки у цій справі двоє позивачів звернулися із самостійними вимогами немайнового характеру, а при поданні позову вони були звільнені від його сплати на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави за вимогу кожного з позивачів окремо, що сумарно становить 2662,4 грн. 
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 18, 77-81, 259, 263-265,280-281 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу «ЖОВТЕНЬ-2» про захист прав споживачів - задовольнити. 
Визнати незаконними рішення щодо розподілу небалансу води, оформлені протоколом № 3 від 30.09.2020 року та протоколом № 31 від 29.07.2024 року, як такі, що порушують права споживачів. 
Зобов`язати Житлово-будівельний кооператив «ЖОВТЕНЬ-2» (код ЄДРПОУ 23077719) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) перерахунок плати за комунальну послугу з централізованого водопостачання (в частині розподілу небалансу води) за період з 01.10.2020 року відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315. 
Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «ЖОВТЕНЬ-2» (код ЄДРПОУ 23077719), на користь держави судовий збір у розмірі 2662,4 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивачі: 
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 . 
ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 . 
Відповідач: ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ЖОВТЕНЬ-2», місцезнаходження: 50096, м. Кривий Ріг, вул. Кропивницького, буд. 75-А, код ЄДРПОУ 23077719. 
Повний текст рішення складено 06.08.2026 року. 

Суддя: І. Б. Чайкін