Справа № 203/601/26
1-кп/0203/1426/2026

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження №12025042110002430, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.10.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Варварівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, маючого малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , середньо-спеціальну освіту, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом, на посаді стрільця 2 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: 
прокурора – ОСОБА_5 ,
обвинуваченого – ОСОБА_3 , -
ВСТАНОВИВ:

08.10.2025 поліцейським відділу реагування патрульної поліції Дніпровського районного управління поліції № 1 ОСОБА_6 в ході виконання службових обов`язків, а саме: патрулювання Центрального автовокзалу у м. Дніпро, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. 128-ї Бригади ТРО, б.10, спільно із капралом поліції ОСОБА_7 та старшим сержантом поліції ОСОБА_8 , приблизно о 15.03 год. на другому поверсі Центрального автовокзалу у м. Дніпро було зупинено для перевірки особу чоловічої статі на підставі на підставі ч. 2 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію», при цьому представились, та показали свої службові посвідчення. 
В ході перевірки документів було встановлено, що особою чоловічої статі є військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до Наказу № 29РС від 03.06.2023 солдат ОСОБА_3 призваний на військову службу за контрактом до військової частини НОМЕР_2 . 
Відповідно до Наказу № 399 від 22.12.2024 солдата ОСОБА_3 , призначено на посаду посаді стрільця 2 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 .
Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Проте, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг.
В ході спілкування з солдатом ОСОБА_3 поліцейськими було запропоновано повідомити про наявності у останнього заборонених речей, предметів або наркотичних речовин, при цьому солдат ОСОБА_3 повідомив, що заборонених речей при собі немає, на що поліцейськими було запропоновано пройти до службового приміщення поліції на території Центрального автовокзалу, для проведення поверхневої перевірки солдата ОСОБА_3 на підставі ст. 34 ЗУ «Про Національну поліцію».
Знаходячись у службовому приміщенні поліції на території Центрального автовокзалу, у солдата ОСОБА_3 було виявлено сліп – пакет із психотропною речовиною, про що поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший сержант поліції ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_3 , що за незаконне зберігання психотропної речовини передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 309 КК України, та на місце для фіксування відповідних відомостей та складання відповідних документів буде викликано слідчо – оперативну групу, однак останній перебуваючи в тому же місці та в той же час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пропозицію надання неправомірної вигоди службовим особам, поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 за приховування факту виявлення у нього заборонених до вільного обігу речовин, діючи умисно та цілеспрямовано, будучи достовірно обізнаним про те, що ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 є особами, які постійно здійснюють функції представників влади – службовими особами, висловив пропозицію надання неправомірної вигоди у розмірі 5000 гривень, шляхом надання грошових коштів у готівковій формі особисто поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській.
Далі, в цей же час та дату, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ігноруючи попередження поліцейського про кримінальну відповідальність, солдат ОСОБА_3 , перебуваючи у службовому приміщення, яке розташоване на центральному автовокзалі у міста Дніпро, який знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. 128-ї Бригади ТРО, 10, діючи умисно, з метою уникнення відповідальності за незаконне зберігання психотропної речовини, знову звернувся до працівників поліції – поліцейських відділу реагування патрульної поліції Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 з пропозицією надати їм неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 10 000 (десяти тисяч) гривень за приховування факту виявлення у нього заборонених до вільного обігу речовин.
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 надати неправомірну вигоду за невчинення ними в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, ОСОБА_3 , будь – якої дії з використанням наданого їй службового становища. 
Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердив обставини його вчинення, так як вони викладені у вироку вище, та пояснив, що у жовтні 2025 приблизно о 15.00 год. на автовокзалі у місті Дніпро його зупинили працівники поліції, представились, та показали свої службові посвідчення. На їх запитання щодо наявності заборонених речей, відповів, що нічого не має. У подальшому, у приміщенні поліції на автовокзалі у ОСОБА_3 було виявлено сліп – пакет із психотропною речовиною. За приховування цього факту, запропонував працівникам поліції спочатку 5000 гривень, а потом 10000 гривень. У скоєному щиро кається та просить суд суворо не карати.
Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, та, як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думки учасників судового розгляду, роз`яснивши учасникам судового провадження вимоги ст. 349 КПК України, а саме те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також, визнання предметів речовими доказами.
Оцінюючи зазначене, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Так, при призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходить із загальних засад призначення покарання, та враховує тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як нетяжкий злочин, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини у скоєному, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, знаходився на лікуванні в КНТ «ДБКЛПД» ДОР» з 06.09.21 по 14.09.21, є військовослужбовцем, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому - щире каяття, відсутність обставин, що його обтяжує, а також, думку прокурора щодо виду та міри покарання, яка вважала, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді штрафу.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його дії.
Саме таке покарання, на переконання суду, є достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Крім того, суд, також, врахував думку обвинуваченого, висловлену ним у судових дебатах, який просив врахувати його майновий стан, оскільки, він на даний час військовослужбовець військової служби за контрактом, має невеликий матеріальний дохід, у зв`язку з чим, суд прийшов до висновку щодо необхідності встановити ОСОБА_3 розстрочку штрафу на 10 місяців, у відповідності до ч. 4 ст. 53 КК України, яка передбачає розстрочку призначеного такого виду покарання, як штраф, певними частинами строком до одного року. 
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. 
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися. 
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.
На підставі ч. 4 ст. 53 КК України, розстрочити виплату штрафу на 10 місяців рівними частинами, а саме, по 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок щомісяця.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
Речовий доказ – носій micro-SD, об`ємом 16 GB фірми виробника, «Orico» з відео файлом під назвою «Сметанніков 369 309.mp4», здійсненого відеозапису з нагрудної камери № 799230, зберігати в матеріалах кримінального провадження №12025042110002430. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України. 
Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України.

Суддя           ОСОБА_1