ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 924/335/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,
розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Приватного підприємства "Хмельницькбуд"
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2026 (колегія суддів: Мамченко Ю. А. - головуюча, Хабарова М. В., Гудак А. В.) та ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2026 (суддя Субботіна Л. О.) у справі 
за позовом Розсошанської сільської ради
до Приватного підприємства "Хмельницькбуд"
про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ: 

1. Короткий зміст обставин, які передували ухваленню оскаржуваних судових рішень

1.1. Розсошанська сільська рада звернулася до Господарського суду Хмельницької області з позовною заявою до Приватного підприємства "Хмельницькбуд" (далі - ПП "Хмельницькбуд") про розірвання договору оренди земельної ділянки від 22.12.2021 № 15-ОЗ, укладеного між Розсошанською сільською радою та ПП "Хмельницькбуд", і повернення Розсошанській сільській раді земельної ділянки площею 2,0000 га (кадастровий номер 6825087200:06:012:0954) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, на території села Розсоша Розсошанської сільської ради (далі - спірна земельна ділянка). 

1.2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Розсошанська сільська рада зазначала, що вона є власником спірної земельної ділянки. На підставі рішення Розсошанської сільської ради VIII скликання від 29.09.2021 № 110-13/2021 були проведені земельні торги у формі електронного аукціону з продажу права оренди на спірну земельну ділянку. Переможцем земельних торгів стало ПП "Хмельницькбуд". Тому між Розсошанською сільською радою та ПП "Хмельницькбуд" укладено договір оренди земельної ділянки від 22.12.2021 № 15-ОЗ. 

Розсошанська сільська рада зазначала, що відповідач не виконує умови договору оренди земельної ділянки від 22.12.2021 № 15-ОЗ, зокрема, не використовує її згідно з умовами договору, не розпочав будівництво, тому робочі місця не створив. Відтак, як зазначала Розсошанська сільська рада, орендар не виконував пункт 15 договору договір оренди земельної ділянки від 22.12.2021 №15-ОЗ. Крім того, позивач зазначав, що під час обстеження спірної земельної ділянки було виявлено, що земельна ділянка перебуває в занедбаному стані, а саме знято родючий шар ґрунту. На думку Розсошанської сільської ради, такі дії відповідача є порушенням вимог статті 168 Земельного кодексу України, статті 54 Закону України "Про землеустрій", статті 24 Закону України "Про оренду землі", статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", статей 48, 52 Закону України "Про охорону земель". 

Розсошанська сільська рада також зазначала, що 19.05.2025 зверталася до відповідача з пропозицією про розірвання договору оренди земельної ділянки від 22.12.2021 № 15-ОЗ. Проте відповідач відмовився від цієї пропозиції. Як зазначав позивач, ПП "Хмельницькбуд" істотно порушило умови договору оренди земельної ділянки №15-ОЗ від 22.12.2021, тому договір оренди земельної ділянки від 22.12.2021 № 15-ОЗ слід розірвати, а спірну земельну ділянку - повернути Розсошанській сільській раді.

1.3. Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 03.04.2026 відкрито провадження за позовною заявою Розсошанської сільської ради у справі № 924/335/26. 

1.4. Розсошанська сільська рада звернулася 24.04.2026 до Господарського суду Хмельницької області із заявою про забезпечення позову, згідно з якою просила:

- заборонити ПП "Хмельницькбуд", а також іншим фізичним та/або юридичним особам усіх форм власності на час розгляду справи та до набрання законної сили рішенням у цій справі здійснювати будь-які будівельні роботи (підготовчі, земляні, будівельно-монтажні та інші роботи) на спірній земельній ділянці;

- заборонити ПП "Хмельницькбуд" на час розгляду справи та до набрання законної сили рішенням у цій справі здійснювати передачу прав користування спірною земельною ділянкою третім особам, у тому числі в суборенду та/або шляхом продажу права оренди;

- заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна - житлових / нежитлових приміщень, розміщених на спірній земельній ділянці, до ухвалення та набрання законної сили рішенням у цій справі.

1.5. Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, Розсошанська сільська рада зазначала, що після звернення до господарського суду з позовною заявою їй стало відомо про проведення ПП "Хмельницькбуд" будівельних робіт на спірній земельній ділянці. 

Позивач зазначав, що 21.04.2026 постійна комісія з питань земельних відносин, будівництва, архітектури та просторового планування Розсошанської сільської ради за участю голови сільської ради, головного спеціаліста-землевпорядника та начальника відділу архітектури, будівництва та земельних відносин повторно провела обстеження земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 6825087200:06:012:0954. 

За результатами обстеження, яке оформлене актом обстеження земельної ділянки № 22, комісія з питань земельних відносин, будівництва, архітектури та просторового планування Розсошанської сільської ради встановила порушення вимог земельного законодавства та умов договору оренди земельної ділянки від 22.12.2021 № 15-ОЗ. Зокрема, комісія встановила проведення відповідачем на спірній земельній ділянці будівельних робіт - зведення будівлі орієнтовними розмірами 6 м х 6 м, загальною площею близько 36 м2. Позивач зазначав, що зазначені будівельні роботи проводяться без його згоди на зведення будівель та споруд. Подальше здійснення будівельних робіт відповідачем, на думку позивача, не лише змінює стан спірної земельної ділянки, а й створює ризики втрати доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення спору. 

Відтак Розсошанська сільська рада наголошувала на ризиках, які зумовлюють необхідність забезпечення позову відповідно до статті 137 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, позивач стверджував, що існує реальна загроза реєстрації відповідачем об`єкта незавершеного будівництва та передачі прав на спірну земельну ділянку (чи об`єкт) третім особам. Створення нової нерухомості чи поява добросовісних набувачів, на думку Розсошанської сільської ради, призведе до додаткових спорів, затягування процесу та порушить принцип ефективного судового захисту. Тому з метою запобігання цьому, за твердженням позивача, доцільно заборонити відповідачу здійснювати будівельні роботи й відчужувати права на ділянку, а органам реєстрації - вчиняти дії щодо новостворених об`єктів на цій земельній ділянці. На переконання позивача, невжиття вказаних заходів істотно ускладнить або унеможливить виконання майбутнього судового рішення та поновлення прав позивача.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2026, яка залишена без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2026 у справі № 924/335/26, заяву Розсошанської сільської ради про забезпечення позову від 24.04.2026 задоволено частково.

Вирішено заборонити ПП "Хмельницькбуд" здійснювати передачу прав користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6825087200:06:012:0954, загальною площею 2,0000 га, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, на території села Розсоша Розсошанської сільської ради, третім особам, у тому числі в суборенду та/або шляхом продажу права оренди.

Вирішено заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна житлових / нежитлових приміщень, розташованих на земельній ділянці з кадастровим номером 6825087200:06:012:0954, загальною площею 2,0000 га, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, на території села Розсоша Розсошанської сільської ради.

У задоволенні решти заяви Розсошанської сільської ради відмовлено.

2.2. Суд першої інстанції, частково задовольняючи заяву Розсошанської сільської ради про забезпечення позову, виходив із того, що предметом позову в цій справі є вимоги немайнового характеру, тому має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову в частині заборони здійснювати будь-які будівельні роботи на спірній земельній ділянці, суд першої інстанції виходив із того, що за змістом пункту 1 договору оренди земельної ділянки від 22.12.2021 № 12-ОЗ позивач надав, а відповідач прийняв у строкове платне користування спірну земельну ділянку комунальної власності для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Пунктом 24 цього договору визначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди. Орендар зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки у строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач у відзиві на позовну заяву стверджував про отримання 10.02.2023 містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва (контрольно-пропускного пункту), а відтак - про набуття права на виконання будівельних робіт, тому й розпочав будівництво об`єкта. Згідно з витягом від 17.05.2023 № 332547729 з Державного реєстру речових прав, 15.05.2023 була проведена державна реєстрація права власності ПП "Хмельницькбуд" на незавершене будівництво контрольно-пропускного пункту готовністю 36 %. 

Суд першої інстанції зазначив, що вжиття судом заходів забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу, а також іншим фізичним та/або юридичним особам усіх форм власності здійснювати будь-які будівельні роботи (підготовчі, земляні, будівельно-монтажні та інші роботи) на спірній земельній ділянці вочевидь створює непереборні перешкоди для реалізації відповідачем своїх прав за договором оренди земельної ділянки від 22.12.2021 № 12-ОЗ та унеможливлює виконання ним своїх обов`язків. Крім того, за висновком суду, встановлення судом заборони здійснювати будівельні роботи на спірній земельній ділянці фактично призведе до втручання суду в договірні відносини сторін договору оренди земельної ділянки від 22.12.2021 № 12-ОЗ, що свідчить про неспівмірність такого заходу забезпечення позову та порушує збалансованість інтересів сторін договору.

Тому суд першої інстанцій дійшов висновку про те, що заява позивача про забезпечення позову в частині заборони здійснювати будь-які будівельні роботи на спірній земельній ділянці не підлягає задоволенню, оскільки такі заходи не відповідають принципу співмірності, порушують збалансованість інтересів сторін договору та спрямовані на втручання в господарську діяльність відповідача.

Задовольняючи заяву позивача в частині заборони ПП "Хмельницькбуд" здійснювати передачу прав користування спірною земельною ділянкою третім особам, у тому числі в суборенду та/або шляхом продажу права оренди суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи містять скриншоти з вебсайту "DIM.RIА", які свідчать про те, що на цьому вебсайті розміщено оголошення про продаж спірної земельної ділянки. 

Суд першої інстанції врахував, що за змістом частин 1, 2 статті 8-1 Закону України "Про оренду землі" право на оренду земельної ділянки державної або комунальної власності не може бути відчужено її орендарем іншим особам, внесено до статутного капіталу, передано у заставу, крім передбачених частиною 2 цієї статті випадків. Право на оренду земельної ділянки державної або комунальної власності, наданої для будівництва житлового будинку, може бути відчужене орендарем за згодою орендодавця у разі, якщо таке будівництво розпочате, на строк та на умовах, визначених первинним договором оренди, або якщо таке відчуження передбачено первинним договором оренди. 

Суд першої інстанції виснував, що розміщення оголошення про продаж спірної земельної ділянки вказує на ризик передачі відповідачем прав користування земельною ділянкою третім особам. За висновком суду, це свідчить про реальну ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі задоволення позову, оскільки в такому випадку позивач не зможе захистити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Суд першої інстанції також дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна -житлових / нежитлових приміщень, розташованих на спірній земельній ділянці. При цьому суд першої інстанції зазначив, що в разі задоволення позовної вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки від 22.12.2021 № 12-ОЗ та зобов`язання відповідача повернути спірну земельну ділянку Розсошанській сільській раді, наявність на цій земельній ділянці зареєстрованих за відповідачем на праві власності об`єктів нерухомого майна призведе до неможливості виконання рішення суду без звернення з новими позовами до суду. 

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вжиття таких заходів забезпечення позову є адекватним та обґрунтованим, відповідає меті їх застосування та перебуває у безпосередньому зв`язку з предметом позову. За висновком суду, такі заходи забезпечення позову не є тотожними заявленим позовним вимогам та їх вжиття не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване виключно на недопущення негативних наслідків до вирішення спору по суті. Суд виснував, що у випадку невжиття заявлених заходів забезпечення позову, заявник може не захистити порушені права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

2.3. Суд апеляційної інстанції з урахуванням приписів частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України виснував, що не переглядає та залишає без змін ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2026 у справі № 924/335/26 у частині відмови в задоволені заяви щодо заборони ПП "Хмельницькбуд", а також іншим фізичним та/або юридичним особам усіх форм власності на час розгляду та до набрання законної сили рішенням у цій справі здійснювати будь-які будівельні роботи (підготовчі, земляні, будівельно-монтажні та інші роботи) на спірній земельній ділянці. 

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу місцевого господарського суду, погодився з висновком суду першої інстанції про те, що в разі задоволення позовної вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки від 22.12.2021 №12-ОЗ та зобов`язання відповідача повернути спірну земельну ділянку Розсошанській сільській раді, наявність на цій земельній ділянці зареєстрованих за відповідачем на праві власності об`єктів нерухомого майна призведе до неможливості виконання рішення суду без звернення з новими позовами до суду. За висновком суду, виходячи з принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та побудованого на ній нерухомого майна, в разі здійснення державної реєстрації права власності ПП "Хмельницькбуд" на побудовані ним на орендованій земельній ділянці об`єкти нерухомого майна, повернення земельної ділянки, на якій знаходяться об`єкти нерухомого майна, належні на праві власності орендарю, без виділення частин ділянок, на яких розміщене нерухоме майно та які необхідні для його обслуговування, буде неможливим.

Суд апеляційної інстанції також констатував, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ПП "Хмельницькбуд" здійснювати передачу прав користування спірної земельною ділянкою третім особам, у тому числі в суборенду та/або шляхом продажу права оренди. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, відповідні вимоги пов`язані з предметом спору і спрямовані на забезпечення виконання судового рішення в разі задоволення позову. За висновком суду, вжиття вказаних заходів забезпечення позову спрямоване виключно на збереження існуючого становища до прийняття рішення у справі та спрямоване на ефективний захист порушених прав та інтересів заявника у випадку задоволення позову.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погодившись із висновками судів попередніх інстанцій, ПП "Хмельницькбуд" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2026 та ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2026 у справі № 924/335/26, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову. 

3.2. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, ПП "Хмельницькбуд" зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, зокрема частини 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України. При цьому скаржник посилається на висновки Верховного Суду: 

- викладені в постановах від 21.04.2022 у справі № 917/1212/21, від 21.11.2018 у справі №752/6255/18, від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, щодо співмірності, адекватності, пропорційності заходів забезпечення позову; 

- викладені в постановах від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17, від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, у справах від 30.09.2019 у справі № 420/5553/18, від 29.01.2020 у справі № 640/9167/19, від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20, від 28.11.2018 у справі №359/5561/17, відповідно до яких суд повинен оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів; 

- викладені в постанові від 14.05.2020 у справі № 826/16269/17, відповідно до яких ухвала суду про забезпечення позову має бути мотивованою; 

- викладені в постанові від 07.02.2024 у справі № 911/613/22, щодо необхідності надання оцінки істотності порушення умов договору оренди землі; 

- викладені в постановах від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 та від 21.04.2022 у справі № 917/1212/21, відповідно до яких у разі якщо позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, то має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З урахуванням наведеного ПП "Хмельницькбуд" зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій, вирішуючи питання про забезпечення позову, не врахували безпідставність заявленого позову, не оцінили обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, не врахували відсутність зв`язку вжитих заходів забезпечення позову з предметом позову, зокрема не з`ясували, чи здатні вжиті заходи забезпечити реальне відновлення прав позивача в разі задоволення позову. 

3.3. Розсошанська сільська рада у відзиві просить касаційну скаргу ПП "Хмельницькбуд" залишити без задоволення, а постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2026 та ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2026 у справі № 924/335/26 залишити без змін. При цьому позивач зазначає про безпідставність та необґрунтованість доводів скаржника.

4. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду

4.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

4.2. Предметом касаційного оскарження є постанова апеляційного господарського суду та ухвала місцевого господарського суду в частині задоволення заяви Розсошанської сільської ради про забезпечення позову від 24.04.2026 шляхом заборони ПП "Хмельницькбуд" здійснювати передачу прав користування спірною земельною ділянкою третім особам, у тому числі в суборенду та/або шляхом продажу права оренди, а також шляхом заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна житлових / нежитлових приміщень, розташованих на спірній земельній ділянці.

4.3. За змістом частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

4.4. Переглянувши оскаржувані судові рішення, дослідивши доводи, наведені в касаційній скарзі та відзиві, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.

4.5. Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

4.6. Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

4.7. Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

4.8. Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22.

4.9. Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 01.05.2023 у справі № 914/257/23, від 06.03.2023 у справі № 916/2239/22.

4.10. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, на яку посилається ПП "Хмельницькбуд". 

4.11. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17, постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, постанові Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23.

4.12. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.07.2024 у справі № 925/1459/23, від 06.06.2024 у справі № 910/17599/23, від 24.05.2023 у справі № 906/1162/22, від 29.06.2023 у справі № 925/1316/22, а також у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17, від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, у справах від 30.09.2019 у справі № 420/5553/18, від 29.01.2020 у справі № 640/9167/19, від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20, від 28.11.2018 у справі № 359/5561/17, від 21.04.2022 у справі № 917/1212/21, від 21.11.2018 у справі № 752/6255/18, на які посилається ПП "Хмельницькбуд". 

4.13. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, із вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

4.14. Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.07.2024 у справі № 925/1459/23, від 06.06.2024 у справі № 910/17599/23, від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 13.12.2023 у справі № 921/290/23.

4.15. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані на обґрунтування заяви докази, та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.10.2023 у справі № 922/1583/23, від 28.07.2021 у справі № 914/2072/20.

4.16. Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

При цьому під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

4.17. Водночас колегія суддів зазначає, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 16.11.2023 у справі № 921/333/23, від 13.07.2022 у справі № 904/4710/21.

4.18. Верховний Суд також зазначає, що обранням належного, такого, що відповідає предмету спору, заходу забезпечення позову забезпечується дотримання принципу співмірності виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.12.2023 у справі № 921/290/23, від 29.06.2023 у справі № 925/1316/22, від 24.05.2023 у справі № 906/1162/22.

4.19. При цьому Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 дійшла висновку про те, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

4.20. Ключовим, за висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22, є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

4.21. У постанові від 19.12.2024 у справі № 910/6192/24 Верховний Суд дійшов висновку про те, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору. Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

4.22. Колегія суддів зазначає, що у немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Подібний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 та в постанові Верховного Суду від 21.04.2022 у справі № 917/1212/21, на які посилається ПП "Хмельницькбуд".

4.23. У справі, яка розглядається, Розсошанська сільська рада звернулася з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки від 22.12.2021 № 15-ОЗ, укладеного між Розсошанською сільською радою та ПП "Хмельницькбуд", і повернення Розсошанській сільській раді спірної земельної ділянки. 

4.24. Суди попередніх інстанцій, розглядаючи заяву позивача про забезпечення позову, обґрунтовано зазначили, що в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. 

4.25. Наведений висновок судів попередніх інстанцій не суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 та в постанові Верховного Суду від 21.04.2022 у справі № 917/1212/21, на які посилається ПП "Хмельницькбуд".

4.26. Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про оренду землі" орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду.

4.27. Згідно із частинами 1, 2 статті 8-1 Закону України "Про оренду землі" право на оренду земельної ділянки державної або комунальної власності не може бути відчужено її орендарем іншим особам, внесено до статутного капіталу, передано у заставу, крім передбачених частиною 2 цієї статті випадків. Право на оренду земельної ділянки державної або комунальної власності, наданої для будівництва житлового будинку, може бути відчужене орендарем за згодою орендодавця у разі, якщо таке будівництво розпочате, на строк та на умовах, визначених первинним договором оренди, або якщо таке відчуження передбачено первинним договором оренди.

4.28. Задовольняючи заяву позивача в частині заборони ПП "Хмельницькбуд" здійснювати передачу прав користування спірною земельною ділянкою третім особам, у тому числі в суборенду та/або шляхом продажу права оренди земельної ділянки, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи містять скриншоти з вебсайту "DIM.RIА", які свідчать про розміщення на цьому вебсайті оголошення про продаж спірної земельної ділянки.

4.29. Суди попередніх інстанцій зазначили, що розміщення відповідачем оголошення про продаж спірної земельної ділянки вказує на ризик передачі відповідачем прав користування земельною ділянкою третім особам. За висновками судів, це свідчить про реальну ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача у разі задоволення позову, оскільки в такому випадку позивач не зможе захистити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

4.30. Зазначені висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 21.04.2022 у справі № 917/1212/21, від 21.11.2018 у справі №752/6255/18, від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (щодо співмірності, адекватності, пропорційності заходів забезпечення позову), а також висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17, від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, у справах від 30.09.2019 у справі № 420/5553/18, від 29.01.2020 у справі № 640/9167/19, від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20, від 28.11.2018 у справі № 359/5561/17 (відповідно до яких суд повинен оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів), від 14.05.2020 у справі № 826/16269/17 (відповідно до яких ухвала суду про забезпечення позову має бути мотивованою). 

4.31. Суди попередніх інстанцій урахували, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Тому, встановивши обставини, які, за висновками судів, вказують на ризик передачі відповідачем прав користування земельною ділянкою третім особам, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для заборони ПП "Хмельницькбуд" здійснювати передачу прав користування спірною земельною ділянкою третім особам, у тому числі в суборенду та/або шляхом продажу права оренди земельної ділянки. 

4.32. Відтак безпідставними є доводи скаржника про неспівмірність із заявленими позовними вимогами вжитих судами заходів забезпечення позову в частині заборони ПП "Хмельницькбуд" здійснювати передачу прав користування спірною земельною ділянкою третім особам, у тому числі в суборенду та/або шляхом продажу права оренди. 

4.33. Колегія суддів не може взяти до уваги твердження ПП "Хмельницькбуд" про те, що воно не здійснювало, не здійснює та не планує здійснювати передачу прав оренди спірної земельної ділянки третім особам без згоди орендодавця, а також не має такої можливості, оскільки суди попередніх інстанцій установили, що матеріали справи містять скриншоти з вебсайту "DIM.RIА" із оголошеннями про продаж спірної земельної ділянки. 

4.34. Розглянувши доводи скаржника про те, що захід забезпечення позову шляхом заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна -житлових / нежитлових приміщень, розташованих на спірній земельній ділянці застосований судами з порушенням приписів чинного законодавства та усталеної практики Верховного Суду, є необґрунтованим, неадекватним, неспівмірним та не перебуває в безпосередньому зв`язку з предметом позову, а також порушує права відповідача у справі внаслідок втручання в його господарську діяльність, колегія суддів зазначає таке.

4.35. У справі, яка розглядається, позивач звернувся з позовними вимогами про розірвання договору оренди земельної ділянки від 22.12.2021 № 12-ОЗ та зобов`язання відповідача повернути спірну земельну ділянку Розсошанській сільській раді. 

4.36. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, зокрема, шляхом заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна житлових / нежитлових приміщень, розташованих на спірній земельній ділянці. 

4.37. Колегія суддів зазначає, що такий захід забезпечення позову як заборона органам, які здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна - житлових / нежитлових приміщень, розташованих на спірній земельній ділянці, є співмірним та належним. Як правильно зазначив суд першої інстанції, вжиття таких заходів забезпечення позову є адекватним та обґрунтованим, відповідає меті їх застосування та перебуває у безпосередньому зв`язку з предметом позову. При цьому суд зазначив, що в разі задоволення позовної вимоги Розсошанської сільської ради про розірвання договору оренди земельної ділянки від 22.12.2021 № 12-ОЗ та зобов`язання відповідача повернути спірну земельну ділянку Розсошанській сільській раді, наявність на цій земельній ділянці зареєстрованих за відповідачем на праві власності об`єктів нерухомого майна призведе до неможливості виконання рішення суду без звернення з новими позовами до суду. 

4.38. Колегія суддів зазначає, що реєстрація за відповідачем права власності на об`єкти нерухомого майна на спірній земельній ділянці після подання цього позову в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на користь позивача. Вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову не є тотожними заявленим позовним вимогам, як помилково стверджує скаржник. Крім того, за встановлених судом обставин, їх вжиття не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване виключно на недопущення негативних наслідків до вирішення спору по суті та збереження існуючого становища. 

4.39. Колегія суддів також зазначає, що внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна, у випадку задоволення позову, може нівелювати мету звернення з цим позовом, оскільки з метою належного відновлення порушених прав, на захист яких подано цей позов, виникне необхідність ініціювання інших позовів. 

4.40. Тому ухвала місцевого господарського суду у справі № 924/335/26 у частині задоволення заяви Розсошанської сільської ради про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна -житлових / нежитлових приміщень, розташованих на спірній земельній ділянці, також є законною та обґрунтованою. Доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі не спростовують висновки судів попередніх інстанцій. 

4.41. Верховний Суд зазначає, що під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Тому безпідставними є доводи скаржника про неврахування судами попередніх інстанцій висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 911/613/22 (щодо необхідності надання судами оцінки істотності порушення умов договору оренди землі). 

4.42. Верховний Суд також зазначає, що предметом касаційного перегляду є виключно законність та обґрунтованість вжитих судами заходів забезпечення позову у справі. Тому обставини справи, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, зокрема щодо дотримання ним земельного законодавства та дотримання умов договору оренди земельної ділянки від 22.12.2021 № 12-ОЗ, не можуть бути взяті до уваги судом касаційної інстанції, адже суд касаційної інстанції відповідно до частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові суду чи відхилені ним. 

4.43. З урахуванням наведеного за результатами перегляду оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку Верховний Суд дійшов висновку про правильність кваліфікації спірних правовідносин судами із правильним застосуванням норм процесуального права, зокрема, положень статей 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України.

4.44. Крім того, деякі доводи скаржника зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судами при вирішенні справи, а також до незгоди з висновками господарських судів, які покладені в основу оскаржуваних судових рішень у цій справі.

4.45. Інші доводи, викладені в касаційній скарзі, стосуються з`ясування обставин, уже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому суд касаційної інстанції не може взяти їх до уваги згідно з положеннями частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

5.2. Згідно із частиною 3 статті 304 Господарського процесуального кодексу України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

5.3. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

5.4. За змістом статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.5. Оскільки наведені скаржником підстави касаційного оскарження не підтвердилися під час касаційного провадження, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

5.6. Ураховуючи межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, передбачені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в касаційній скарзі, не підтвердилися під час касаційного провадження, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, тому підстав для задоволення касаційної скарги і скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень немає.

6. Судові витрати

Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Хмельницькбуд" залишити без задоволення. 

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2026 та ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2026 у справі № 924/335/26 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова 

Ю. Я. Чумак