Справа № 362/4172/26 
Провадження № 1-кп/362/530/26 

ВИРОК
Іменем України

25.08.2026 м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю: 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 12026110000000402 від 21.04.2026 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Василькові Київської області, українець, громадянин України, освіта вища, проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, працює майстром буріння свердловин, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, 
встановив:
ОСОБА_4 є військовозобов`язаним відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто особою, яка перебуває у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави. 
Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 ОСОБА_4 24.05.2019 призивною комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 визнаний придатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час за ст. 75б грІ наказу МОУ від 2008 №402.
Тобто ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язанй та визнаний рішенням військово-лікарською комісією придатним до військової служби є особою, яка підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Однак ОСОБА_4 у невстановлений час, але не пізніше 21.10.2025, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння. передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, в особливий період, не бажаючи проходити військову службу, вирішив ухилитися від призову. 
21.10.2025 ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний задум, будучи достеменно обізнаний про відсутність законних підстав для надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, втілюючи в реальність протиправний умисел, спрямований на ухилення від такого призову, звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , із заявою про надання йому відстрочки з підстав, визначених п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та долучив до неї копію документів, зокрема копію підробленої довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, виданою 12.12.2024 «Міжрайонної МСЕК № 1 м. Черкаси» серії 12ААБ № 422796, відповідно до якої, останньому присвоєно ІІІ групу інвалідності.
Цього ж дня вказана заява із долученим до неї документами прийнята ІНФОРМАЦІЯ_4 та зареєстрована за вх. № 3/7720 від 21.10.2025.
Далі Комісією з питань надання відстрочки від мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_5 за результатами розгляду поданої ОСОБА_4 заяви та долучених до неї документів складено відповідний протокол, яким прийнято рішення про надання ОСОБА_4 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на строк до 20.10.2026 та видано відповідну довідку, яка дійсна за пред`явлення військово-облікового документа та документа що посвідчує особу.
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, придатним до військової служби у воєнний час, не маючи законних підстав для надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, діючи умисно, реалізовуючи свій протиправний умисел, направлений на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надав ІНФОРМАЦІЯ_6 завідомо неправдиві відомості, обґрунтувавши їх підробленими медичним документом (довідкою), в якій вказані неправдиві відомості щодо стану його здоров`я у результаті чого отримав таку відстрочку. 
Цими діями ОСОБА_6 порушив вимоги абз. 5 ст. 1, ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1, ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». 
ОСОБА_4 при допиті у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення. Він повністю погодився з кваліфікацією і фактичними обставинами цього кримінального правопорушення щодо місця, часу, способу вчинення тощо. Пояснив, що перебував за місцем свого проживання коли у нього виник умисел вчинити вказані протиправні дії. Зазначив, що у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати. Наголосив, що зробив добровільний внесок на потреби ЗСУ .
Показання ОСОБА_4 є послідовними і логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального провадження, а тому суд вважає ці показання достовірними.
Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій. 
Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого.
Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.
Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики обвинуваченого, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_4 доведена повністю і його дії вірно кваліфіковані за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, має сім`ю/, на його утриманні перебуває малолітня дитина, офіційно працює, за що отримує регулярний дохід, на обліку у лікаря-нарколога і у лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, здійснив добровільний внесок на потреби ЗСУ у сумі 20 000 гривень. 
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, що встановлено під час досудового розслідування і знайшло підтвердження у ході судового розгляду. 
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, суд не вбачає. 
Підстав для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України, з огляду на суспільну небезпечність вчиненого ним кримінального правопорушення, суд не вбачає. Ухилення від захисту Батьківщини в період воєнного стану під час військової агресії ворога свідчить про суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, оскільки створює загрозу для безпеки держави у сфері оборони, може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим. Зазначене унеможливлює застосування більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, ступеня його тяжкості, з урахуванням наявності декількох обставини, які пом`якшують покарання, відсутності обставин, які його обтяжують, особи винного, сплату ним внеску на користь ЗСУ, позиції прокурора, яка висловлена у судових дебатах щодо можливості призначення покарання у виді у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 336 КК України у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України з покладенням відповідних обов`язків. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції. 
До ОСОБА_4 07.04.2026 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 25.05.2026, строк дії якого не продовжувався. Суд не вбачає підстав для обрання його запобіжного заходу. 
Речові докази та процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд 
ухвалив:
ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя          ОСОБА_1