ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції : Ірметова О.В.,
Суддя-доповідач Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року Справа № 640/15078/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді: Епель О.В.
суддів Компанієць І.Д., Мєзєнцева Є.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року у справі 

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю 
«Метро Кеш Енд Кері Україна»

до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі 
з великими платниками податків

про визнання протиправним та скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - Відповідач) в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 10.05.2019 № 0005924401.
В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначав, що переважна більшість зазначених в Акті перевірки податкових накладних та розрахунки коригування є такими, що не видаються покупцю. При цьому Позивач задекларував в податкових деклараціях та сплатила ПДВ до бюджету у повному обсязі та вчасно за всіма операціями, за якими були складені податкові накладні/розрахунки коригування, зазначені в Акті перевірки.
2. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року адміністративний позов було задоволено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції зазначив, що в силу приписів п. 73 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, у податкового органу виник імперативний обов`язок здійснити перерахунок суми штрафу, однак Відповідач цього обов`язку не виконав.
При цьому, суд констатував, що приписами підрозділу 2 пункту 73 ПК України чітко визначено, що ця норма має ретроспективну дію в часі, а тому підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити повністю, зазначаючи, що не всі податкові накладні визначені в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні підпадають під дію п. 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу Украі?ни, натомість законодавством не передбачено повноваження контролюючого органу здійснювати перерахунок податкового повідомлення- рішення в частині.
Також Апелянт акцентує увагу на тому, що спірне податкове повідомлення-рішення було винесено Відповідачем у травні 2019 року, а зміна законодавства відбулась лише у травні 2020 року, а тому, на його думку, норми Закону Украі?ни №466-IХ не можуть впливати на оцінку и?ого правомірності. 
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині.
4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а від 16.09.2025 призначено справу до судового розгляду.
5. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
У відзиві Позивач зокрема стверджує, що судом правильно застосовано чинну редакцію пункту 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК Украі?ни, якою впроваджено ретроспективну дію закону у спірних правовідносинах, а саме: щодо штрафів, нарахованих платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року.
6. 06.04.2026 від Позивача надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які Позивач поніс у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, та клопотання про залучення доказів на підтвердження понесення таких витрат.
У зазначеній заяві Позивач просить суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені в суді апеляційної інстанції та стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 300, 00 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.
7. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката від Відповідача не надходило.
8. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.
9. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи Офісом великих платників податків ДПС (правонаступником якого є Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з ВПП) проведено камеральну перевірку ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна», щодо своєчасності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) за період 03.07.2017 по 11.12.2018.
За результатами перевірки складено акт від 02.04.2019 №1065/28-10-44-01/32049199 про результати камеральної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш Енд Кері Україна" щодо своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 03.07.2017 до 11.12.2018 /т. 1 а.с. 51-52/.
На підставі зазначеного Акта прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.05.2019 №0005924401, яким до Позивача за порушення вимог п. 201.10. ст. 201 ПК України застосовано штрафні санкції в загальному розмірі у сумі 714 587,99 грн /т. 1 а.с. 48-50/.
10. Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Відповідно до підпункту 201.10 статті 201 ПК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю факту прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У разі порушення таких строків застосовували штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) було встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.
Проте, 23 травня 2020 року набули чинності положення Закону України від 16 січня 2020 року № 466-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" (далі - Закон № 466-ІХ).
Цим законодавчим актом доповнено підрозділ 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України пунктом 73.
Так, відповідно до змісту пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України (у чинній редакції), штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень.
Контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
11. Висновки суду апеляційної інстанції 
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє колегії суддів стверджувати, що реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у строки, встановлені Податковим кодексом України, є одним із елементів податкового обов?язку, який закріплений для усіх платників податків, незалежно від форм власності або специфіки діяльності.
Таким чином законодавець закріпив принцип рівності обов?язків суб?єктів господарювання перед державою та передбачуваності дій контролюючих органів у випадку їх невиконання. Так, порушення граничних строків реєстрації податкових накладних утворює склад податкового правопорушення.
Водночас, з огляду на наведене вище правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів зазначає, що пунктом 73, підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України передбачено ретроспективну дію цих положень в частині порядку застосування штрафів за порушення платниками податку на додану вартість порядку реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, визначеними таким пунктом, яка проявляється в тому, що такі положення поширюють свою дію на всі штрафні санкції, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом №466-ІХ, у разі, якщо відповідні податкові повідомлення-рішення перебувають у процедурі адміністративного або судового оскарження (без обмеження інстанційності судового розгляду) та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності цим Законом.
Такий підхід висловлено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі №160/1553/19, від 11 січня 2021 року у справі №480/3000/19, від 16 серпня 2022 року у справі №260/385/19, від 22 лютого 2023 року у справі №640/13531/19, від 27 червня 2024 року у справі №  300/2026/19. 
У постанові від 05 лютого 2025 року у справі 640/5138/19 Верховний Суд також зробив висновок, що таким чином законодавець мав на меті не лише уточнити й розширити перелік випадків, за яких платник податків звільняється від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК, а й убезпечити платників податків від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними положеннями п. 120-1.2 ст. 120 ПК, у випадках та за умов, наведених у пункті 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК.
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи Апелянта про те, що норми Закону України № 466-IХ не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки скаржуване податкове повідомлення-рішення було винесено відповідачем у квітні 2019 року. 
Разом з тим, як правильно встановлено судом першої інстанції та не оспорюється Апелянтом, значна частина податкових накладних ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» складені за операціями, які передбачені розділом ХХ Перехідні положення підрозділ 2 п. 73 ПК України, а саме складені: за операціями на постачання неплатнику податку; на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування ПДВ; отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента; у зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку /т.1 а.с.100-117/, тобто такі, що не передбачають надання податкової накладної покупцю у ПДВ.
Окрім того, податкове повідомлення-рішення про нарахування штрафу винесене податковим органом 10 травня 2019 року і грошове зобов`язання за ним, на підставі абз. 4 п. 56.18 ст. 56 ПК України, має статус неузгодженого у зв`язку із зверненням 09.08.2019 р. ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» до Окружного адміністративного суду міста Києва з цим позовом. 
Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у податкового органу виник імперативний обов`язок здійснити перерахунок суми штрафу і за результатом такого перерахунку винести нове податкове повідомлення-рішення.
Поряд із цим, право на зменшення та перерахунок штрафних санкцій на підставі пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України належить виключно податковому органу, на якого закон покладає обов`язок скласти та направити нове податкове повідомлення-рішення. Суд в межах своєї компетенції може лише встановити правомірність/неправомірність донарахування відповідних штрафних санкцій та наявність/відсутність підстав для поширення наведеної вище ретроспективної правої норми на спірні правовідносини, однак не може підміняти собою уповноважений орган та самостійно зменшувати суму донарахувань.
Аналогічна правові позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 січня 2021 року у справі № 480/3000/19.
З огляду на вищезазначене, судова колегія вважає необґрунтованими доводи Апелянта про те, що у контролюючого органу відсутні правові підстави перерахунку оскаржуваного податкового повідомлення - рішення. Позаяк, саме на податковий орган законодавцем покладено обов`язок встановити кількість податкових накладних, які зареєстровані з порушенням граничних строків або взагалі не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, кількість днів прострочення реєстрації, суму ПДВ, яка зазначена в таких податкових накладних. 
Пункт 73 розділу ХХ Перехідні положення підрозділ 2 ПК України також не містить прямої заборони на перерахунку лише частини штрафу у випадку, коли лише частина податкових накладних складена за передбаченими цим пунктом операціями. Позаяк, розрахунок здійснюється окремо щодо кожної податкової накладної/розрахунку коригування, передбаченої (передбачених) абзацом другим пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, факт нереєстрації якої (яких) було виявлено під час проведення перевірки і зафіксовано в попередньому податковому повідомленні-рішенні.
Аналогічний правовий підхід вже неодноразово було висловлено Верховним Судом, зокрема, у поставі від 23 лютого 2023 року по справі № 440/4570/21 та у постанові від 14 грудня 2023 року по справі №600/1865/21-а.
Аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 10.05.2019 № 0005924401 є протиправним та підлягає скасуванню.
Отже, перевіривши рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, згідно з частиною першою статті 308 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційна скарга Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків підлягає залишенню без задоволення, а рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року - без змін.
11. Розподіл судових витрат.
06.04.2026 від Позивача надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у якій він просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 300, 00 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.
Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката від Відповідача не надходило.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VІ встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).
Як вбачається з матеріалів справи, 07.11.2023 між Позивачем та Адвокатським об`єднанням «КМ ПАРТНЕРИ» (АО «КМ ПАРТНЕРИ»),в особі адвоката Букуєвої Олени Олександрівни, був укладений договір про надання правової допомоги №623-LEG-23.
Згідно додаткової угоди №4 від 31.07.2025 до зазначеного вище договору сторони узгодили, що Об`єднання зобов`язується надати Довірителю послуги правової (правничої) допомоги у зв`язку із супроводом судової справи № 640/15078/19 у суді апеляційної інстанції, по якій Довіритель виступає позивачем.
Сторони домовились, що вартість послуг, передбачених п. 2. цієї Додаткової угоди є фіксованою та становить 65 400 (шістдесят п`ять тисяч чотириста) гривень, крім того ПДВ за ставкою 20% в розмірі 13 080 (тринадцяти тисяч вісімдесят) грн. Загальна вартість послуг, передбачених п.2 цієї Додатковї угоди складає 78 480 (сімдесят вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн., з ПДВ.
Відповідно до акту приймання - передачі послуг, сторони договору склали цей акт  про нижченаведене: 
1. Відповідно до Договору про надання правової допомоги №623-LEG-23 від 07.11.2023, Додаткової угоди №4 від 31.07.2025 до Договору про надання правової допомоги №623-LEG-23 від 07.11.2023 на замовлення Довірителя у серпні 2025 року Об`єднанням було надано професійну правову (правничу) допомогу в рамках супроводження судової справи № 640/15078/19 у суді апеляційної інстанції (у Шостому апеляційному адміністративному суді), по якій Довіритель виступає Позивачем. 
2. До вищезазначених робіт було залучено Учасників Об`єднання, якими було здійснено наступні роботи та витрачено наступну кількість годин, а саме: підготовка відзиву на апеляційну скаргу Відповідача на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 у справі №640/15078/19 та клопотання про розгляд справи за участі Позивача всього 3 години, ставка 7100 і загальна вартість наданих послуг: 21300 грн (без ПДВ та адміністративних витрат).
Зазначена вище сума відповідає вказаній у рахунку фактурі № 99 від 29.08.2025 та платіжній інструкції № 4300000777 від 01.10.2025.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені Позивачем витрати на правничу допомогу підтверджені належними і доустимими у розумінні ст.ст. 73-74 КАС України доказами.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).
Отже, саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Разом з тим, Відповідач, клопотання про зменшення розміру заявлених витрат разом із відповідним обґрунтуванням не заявляв.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що стягненню на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача підлягають витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 21300,00 грн.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року - без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (м. Київ, вул.Кошиця, буд.3, 02068, ЄДРПОУ 44082145) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» (м. Київ, пр.Петра Григоренка, буд. 43, 02140, ЄДРПОУ 32049199) витрати на правничу допомогу у розмірі 21300,00 (двадцять одна тисяча триста гривень нуль копійок) грн.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 13 липня 2026 року

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: І.Д. Компанієць

Є.І. Мєзєнцев