"13" липня 2026 р. Справа № 188/4552/25 

ЗАОЧНЕ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
судді    Олійник С.В.,
за участі секретаря   Захарової Н.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

30 грудня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №6825801 від 24.02.2022 року в розмірі 22 000 грн, сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір № 6825801, за умовами якого кредитодавець надав відповідачу гроші кошти у сумі 20 000 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користуванням. 24.07.2024 між ТОВ «Факторинг Партнерс» та ТОВ «Мілоан» укладено договір факторингу № 24-07/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 6825801. Відповідач ОСОБА_1 порушив умови договору, у зв`язку із чим сума заборгованості на дату подання позовної заяви становить 22 000 грн.
Процесуальні дії та рішення у справі.
14 січня 2026 року ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області матеріали справи передано до Вишгородського районного суду Київської області за підсудністю.
17 березня 2026 року матеріали справи надійшли до Вишгородського районного суду Київської області.
09 квітня 2026 року на підставі розпорядження Вишгородського районного суду Київської області від 09.04.2026 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
14 квітня 2026 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.
13 липня 2026 року протокольною ухвалою вирішено проводити розгляд справи у відсутності відповідача, в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи.
Позиції учасників справи.
Представник позивача у позовний заяві просить розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується реєстром вихідної кореспонденції Вишгородського районного суду Київської області, поштовими відправленнями з відміткою про повернення «за закінченням терміну зберігання», оголошеннями про виклик в судове засідання на офіційному веб-порталі «Судова влада».
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23.01.2023 у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, враховуючи, що одночасно існують умови, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Фактичні обставини справи.
24.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 6825801, за умовами якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у строк, встановлений п. 1.4 договору, а також виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки (терміни), визначені договором (п. 1.1). Сума кредиту становить 20 000 грн (п. 1.2). Кредит надається строком на 90 днів з 24.02.2022 року (дата надання кредиту) (п. 1.3). Термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом – 25.05.2022 року (п. 1.4). Загальні витрати позичальника за пільговий період становлять 9 500 грн у грошовому виразі та 11,215 відсотка річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) становлять 69 500 грн у грошовому виразі та 1409,00 відсотка річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період становить 29 500 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування становить 89 500 грн (п. 1.5). Комісія за надання кредиту – 2 000 грн, яка нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду – 7 500,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.5.2). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду – 60 000,00 грн, які нараховуються за ставкою 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.5.2). Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок № НОМЕР_1 (п. 2.1). Цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, створеному в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступному, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п. 6.1).
24.02.2022 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву на кредит № 6825801 на сайті miloan.ua, у якій зазначив відомості про себе: дату народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер телефону, адресу електронної пошти, паспортні дані, місце проживання та реєстрації, освіту, місце роботи, розмір щомісячного доходу тощо. В анкеті-заяві зазначено: сума кредиту – 20 000,00 грн, пільговий період користування кредитом – 30 днів з 24.02.2022 року, дата його закінчення – 26.03.2022 року, сума до повернення протягом пільгового періоду – 29 500,00 грн. При цьому загальний строк кредитування відповідно до умов кредитного договору становить 90 днів, а кінцевий строк повернення кредиту – 25.05.2022 року.
З довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію вбачається, що клієнта ОСОБА_1 , з яким укладено договір № 6825801 від 24.02.2022 року, було ідентифіковано ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником здійснено шляхом використання електронного підпису у формі одноразового ідентифікатора. Одноразовий ідентифікатор W62878 був направлений позичальнику 24.02.2022 року.
З квитанції № 84fb6be3-fc44-4cae-9b1e-5cc7314f7bcb_637812854895884353 від 24.02.2022 року, наданої ТОВ «ФК «Елаєнс», вбачається, що 24.02.2022 року успішно проведено платіж у сумі 20 000,00 грн на картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Згідно з відомостями про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 6825801 становить 22 000 грн, яка складається з: 20 000 грн – заборгованості за тілом кредиту та 2 000 грн – заборгованості за комісією за надання кредиту.
24 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» (клієнт) і ТОВ «Факторинг Партнерс» (фактор) укладено договір факторингу № 24-07/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 6825801.
З витягу з додатка № 3 до договору факторингу № 24-07/2024 від 24.07.2024 року (реєстр боржників) вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 6825801 становить 22 000 грн, яка складається з: 20 000 грн – заборгованості за тілом кредиту та 2 000 грн – заборгованості за комісією за надання кредиту.
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Факторинг Партнерс» станом на 16.12.2025 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 6825801 становить 22 000 грн, яка складається з: 20 000 грн – заборгованості за тілом кредиту та 2 000 грн – заборгованості за комісією за надання кредиту.
Застосовані норми права.
Частиною 1ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ч. 1-2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.
Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ч. 2 ст. 1081 ЦК України грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Крім того, ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.
Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Пунктом 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Мотиви і висновки суду.
Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».
Судом установлено, що між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір (договір про споживчий кредит) в електронній формі, який містить усі істотні умови, передбачені цивільним законодавством, зокрема щодо предмета договору, суми кредиту, строку кредитування, порядку нарахування процентів, розміру комісії, строків та порядку повернення кредитних коштів, а також відповідальності сторін.
Факт укладення кредитного договору підтверджується електронними документами, підписаними відповідачем шляхом використання електронного підпису у формі одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та статей 5–7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Використання відповідачем одноразового ідентифікатора свідчить про належне прийняття ним умов кредитного договору (акцепт оферти) та укладення договору в письмовій (електронній) формі.
Суд також враховує, що в анкеті-заяві зазначено пільговий період користування кредитом тривалістю 30 днів, тоді як кредитним договором передбачено загальний строк кредитування 90 днів із кінцевим строком повернення кредиту 25.05.2022 року. Таким чином, зазначені документи не суперечать один одному, а відображають різні умови кредитування.
Наданими позивачем доказами підтверджується факт перерахування відповідачу кредитних коштів у сумі 20 000 грн, що свідчить про належне виконання первісним кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором.
Водночас відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати комісії за надання кредиту належним чином не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 22 000 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 20 000 грн та заборгованості за комісією за надання кредиту в сумі 2 000 грн.
Судом також установлено, що на підставі договору факторингу № 24-07/2024 від 24.07.2024 року право вимоги за кредитним договором № 6825801 перейшло від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Факторинг Партнерс». Надані позивачем договір факторингу, витяг із реєстру боржників та розрахунок заборгованості підтверджують перехід до позивача права вимоги в обсязі заявлених позовних вимог.
При цьому відсутність доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги сама по собі не впливає на дійсність договору факторингу та не звільняє боржника від виконання грошового зобов`язання новому кредитору, оскільки відповідач не посилався на виконання зобов`язання первісному кредитору після переходу права вимоги.
Суд враховує, що позивач заявив вимоги виключно про стягнення заборгованості за тілом кредиту та комісією за надання кредиту. 
Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, доказів погашення заборгованості або обґрунтованих заперечень щодо правильності наданого позивачем розрахунку суду не подав.
Оцінивши подані сторонами докази відповідно до вимог статей 76–81, 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позивач довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором та перехід до позивача права вимоги за договором факторингу.
Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 зазначив, що під час вирішення цивільних справ застосовується стандарт доказування «більшої вірогідності», відповідно до якого обставина вважається доведеною, якщо подані на її підтвердження докази є більш переконливими, ніж докази на її спростування. У цій справі відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості та не подав доказів, які б свідчили про безпідставність заявлених позовних вимог.
За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 6825801 від 24.02.2022 року у розмірі 22 000 грн є законними, обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо судових витрат.
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Згідно з платіжною інструкцією №0591790021 від 23.12.2025 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», який у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.
Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведенням експертизи.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.
Судом встановлено, що 02 липня 2025 року між Адвокатським бюро «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладений договір про надання правової допомоги №02-07/2024.
Фактичний розмір винагороди (гонорару) за надані послуги професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи №188/4552/25 в суді першої інстанції становить 13 000 грн, що підтверджується заявкою на надання юридичної допомоги №1293 від 03.11.2025 року, витягом з акту №23 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 року.
Враховуючи наведені обставини справи, характер спірних правовідносин, обсяг наданих представником позивача послуг, незначну складність справи, наявність усталеної судової практики у спорах даної категорії, а також критерії розумності, співмірності та необхідності судових витрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
З урахуванням положень ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, правових висновків Верховного Суду та практики ЄСПЛ, суд вважає обґрунтованим та співмірним стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 141, 259, 265, 280-282 ЦПК, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором №6825801 від 24.02.2022 року у розмірі 22 000 грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ: 42640371, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, 6, офіс 521) 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя Олійник С.В.