Справа №442/2946/26 
Провадження №2/442/1535/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі – головуючого судді - Хомика А.П., розглянувши в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», від імені та в інтересах якого діє адвокат Усенко Михайло Ігорович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в :
20.04.2026 представник ТОВ «ФК «Кредит Капітал» адвокат Усенко М.І. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №7136541 у сумі 26711,56 грн. та судові витрати по справі.
В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначає, що 03.05.2024 між відповідачем та ТОВ «Мілоан» був укладений Договір про споживчий кредит №7136541, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 3500,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. 
Відповідач та ТОВ «Мілоан» уклали договір у вигляді електронного документа у відповідності до ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». 
Позивач наголошує, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та відповідачем не був би укладений.
Згідно доводів позивача, ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит в сумі визначеній кредитним договором.
24.09.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір відступлення прав вимоги №110-МЛ від 24.09.2024.
Відповідно до умов договору відбулося відступлення права вимоги позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за кредитним договором, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем.
Відповідач свої зобов`язання щодо повернення коштів не виконав, тому у відповідача виникла заборгованості перед ТОВ « ФК «Кредит-Капітал» у сумі 26711,56 грн., з яких:  прострочена заборгованість за сумою кредиту становить – 3500,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків становить –17220,56 грн.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить – 391,00 грн.; прострочена заборгованість за порушення грошового зобов`язання – 5600,00 грн. 
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» за кредитним договором №7136541 від 03.05.2024, яку представник позивача просить стягнути з відповідача.
23.04.2026 суддею подано запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання відповідача.
Ухвалою від 23.04.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін на 22.05.2026 Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 
Зазначена ухвала надсилалась, зокрема, відповідачу за встановленим судом місцем його реєстрації.
12.05.2026 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з досягненням домовленості з позивачем щодо мирного врегулювання справу.
Ухвалою від 22.05.2026 судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження було відкладено на 24.07.2026, про що повідомлено сторони.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.
Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано, строк на його подання сплив.
Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Статтями 12, 81ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Так, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. 
Судом встановлено, що 03.05.2024 за допомогою сайту «miloan.ua» подав анкету-заяву №7136541 на отримання кредиту у сумі 3500,00 грн., у якій вказав свої особисті дані, серед яких вказав свій фінансовий номер, паспортні дані та адресу проживанн. У анкеті-заяві викладено проценту ставку та складові частини сукупної вартості кредиту.
На підставі цього, 03.05.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений Договір про споживчий кредит №7136541, згідно з умовами якого відповідачу був наданий кредит у сумі 3500,00 грн. строком на 360,00 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором.
Укладаючи вищевказаний Кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до п.1.4. термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 28.04.2025.
Згідно п.1.5. сукупна вартість кредиту складає 18135,30 грн., і включає в себе складові, визначені п.п. 1.5.1. – комісія за надання кредиту 391,00 грн. та 1.5.3. проценти за користування кредитом 14244,30 грн., які нараховують за ставкою 1,6% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
У Графіку платежів (додаток №1 до договору №7136541) визначено порядок повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом та комісії за надання кредиту. З графіку платежів вбачається, що датою видачі кредиту є 03.05.2024, датою останнього платежу є 28.04.2025, чиста сума кредиту – 18135,30 грн., з яких 3500,00 грн. – тіло кредиту, 14244,30 грн. – нараховані проценти, 391,00 грн. – комісія за видачу кредиту.
На підтвердження виконання позивачем зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором надано платіжне доручення №130037562 про успішне перерахування коштів за кредитним договором №7136541, згідно реквізитів платежу : отримувач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), сума платежу 3500,00 гривень.
24.09.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір відступлення прав вимоги №110-МЛ.
Відповідно до Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 24.09.2024 до Договору відступлення прав вимоги №110-МЛ, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в Реєстрі боржників.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №110-МЛ від 24.09.2024, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №7136541 в сумі 16176,56 грн., з яких 3500,00 грн. – сума виданого кредиту, 6306,30 грн. – залишок по відсотках, 136грн. – залишок по комісії, 5600,00 грн. – залишок по неустойці.
Відтак, позивача наділено правом грошової вимоги до відповідача.
Відповідачу було надіслано письмову Претензію за вих. №23928498/4363 від 02.03.20226 на адресу вказану ним в кредитному договорі, у відповідності до якої ставилася вимога сплатити заборгованість на рахунки ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за кредитним договором №7136541. 
Оскільки термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло права звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Як вбачається з розрахунку заборгованості первісного кредитора ТОВ «Мілоан» проценти за користування кредитними коштами ОСОБА_1 за кредитним договором №7136541 від 03.05.2024 нараховувались у період з 03.05.2025 по 24.09.2024.
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №7136541 від 03.05.2024 станом на 03.05.204 заборгованість відповідача перед позивачем становить 26711,56 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить – 3500,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків становить –17220,56 грн.; заборгованість за порушення грошового зобов`язання – 5600,00 грн.; заборгованість за комісіями – 391,00 грн.
Щодо розміру нарахованих відсотків за користування кредитом суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Суд звертає увагу, що позивачем на підтвердження розміру заборгованості відповідача після відступлення прав вимоги подано виписку з особового рахунку позичальника, яка не містить відомостей про процентну ставку, порядок та періоди нарахування процентів, дати їх нарахування, суми нарахувань та погашень, а також не дає можливості встановити, за який саме період позивачем здійснено нарахування процентів у заявленому до стягнення розмірі.
Надана виписка не містить детального розрахунку заборгованості за процентами, що позбавляє суд можливості перевірити правильність їх обчислення та відповідність умовам кредитного договору.
Водночас графіком платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору, визначено, що загальна сума процентів за користування кредитом протягом строку його дії становить 14244,30 грн. Разом із тим позивач просить стягнути проценти у розмірі 17220,26 грн, тобто на 2975,96 грн більше, ніж передбачено умовами договору.
Будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували підстави нарахування процентів у більшому розмірі, ніж передбачено кредитним договором та графіком платежів, а також дозволяли встановити період, порядок і правильність такого нарахування, позивачем суду не надано.
Водночас, відповідно до ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Відповідач з 2024 року, а саме з 17.07.2024 року по 24.03.2025 проходив службу в ЗСУ, так як був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та брав участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що підтверджується копією військового квитка Серія НОМЕР_2 .
Згідно з Довідкою №1732 від 14.10.2024, виданою в/ч НОМЕР_3 , ОСОБА_1 27.09.2024 одержав ВТ.ВОСП скроневої ділянки голови ( проникаюче зі сторонніми тілами порожнини черепа та шиї). Множинні ВРСП спини, правого стегна, лівого колінного суглобу за безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини. 
Відповідно до Посвідчення Серія НОМЕР_4 , виданим Управлінням праці та соціального захисту населення ДМР, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи.
Згідно з Посвідченням Серії НОМЕР_5 , виданим командуванням десантно-штурмових військ Збройних Сил України, ОСОБА_1 є учасником бойових дій. 
З огляду на вказане у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за процентами у період з 17.07.2024 по 18.03.2025 слід відмовити.
За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення процентів підлягають задоволенню лише в межах періоду з 03.05.2024 по 16.07.2024 (74 дні) і за період з 18.03.2025 по 28.04.2025 (41 день). 
Відповідно до п.1.5 Договору про споживчий кредит №7136541 від 03.05.2024, денна процента ставка по кредиту складає 1.16% ( 14635,30грн/3500 грн)/360 днів х 100%). Отже з відповідача слід стягнути відсотки в розмірі 4669 грн. ( 3500 грн х 115 днів х 1,16%).
Щодо позовної вимоги в частині стягнення комісії за видачу кредиту, суд зазначає наступне.
Законом України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).
Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 6 вересня2017року у справі №6-2071цс16.
У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.09.2024 у справі №479/191/17.
Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що положення договору про споживчий кредит №7136541 від 03.05.2024 про сплату комісії за надання кредиту є нікчемними, суперечать положенням статей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на підставі цих положень договору - комісії за надання кредиту в розмірі 391,00 грн. задоволенню не підлягають.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за порушення грошового зобов`язання, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також, Законом України від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64 на території України введено військовий стан, який згодом на підставі Указів Президента продовжувався та триває на час розгляду даної справи в суді.
При цьому, як видно із вищезазначеного розрахунку заборгованості первісного кредитора за кредитним договором №7136541 від 03.05.2024, то такі проведений за період 03.05.2024 по 24.09.2024.
Таким чином, з огляду на положення норми пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яка поширюються на спірні правовідносини, ОСОБА_1 як позичальник звільнений від обов`язку сплати на користь позивача штрафів за прострочення нею виконання грошового зобов`язання за кредитними договорами, оскільки на час укладення та дії кредитних договорів, а також розгляду справи у суді та ухвалення у ній рішення в Україні діяв та продовжує діяти воєнний стан.
За наведених обставин, аргументи сторони позивача про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» штрафу в розмірі 5600,00 грн., суд вважає необґрунтованими та безпідставними, а тому такі задоволенню не підлягають.
Враховуючи наведене вище, суд прийшов висновку, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: заборгованості за тілом кредиту у розмірі – 3500,00 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі – 4669,00 грн., що в загальному розмірі становить 8169,00 гривень заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до ч. 3ст. 133ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2ст. 137ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`зану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Як передбачено ч. 3ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Розглянувши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що заявником надано належні, допустимі, достатні та достовірні докази щодо підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. Наявність договірних відносин між адвокатом та клієнтом підтверджується : свідоцтвом про право зайняття адвокатською діяльністю №2093, договором про надання професійної правничої допомоги №0107 від 01.07.2025; актом наданих послуг №Д/20008 від 09.03.2026; детальним описом наданих послуг до Акту №Д/20008 від 09.03.2026 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025.
У зв`язку із дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги адвокатом Усенко М.І. справі щодо стягнення заборгованості із відповідача суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази щодо наданої правничої допомоги, її обсягу та вартості.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а згідно із п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 3260,80 грн., виходячи з розрахунку 8169,00 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 10662,40 грн. (2662,40 грн. ставка судового збору + 8000,00 витрати на правову допомогу) : 26711,56 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 3260,80 грн., що буде пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суму заборгованості за кредитним договором №7136541 від 03.05.2024 в розмірі 8169,00 гривень (вісім тисяч сто шістдесят дев`ять гривень) та 3260,80 гривень (три тисячі двісті шістдесят гривні, 95 копійок) понесених судових витрат.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 24 липня 2026 року.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал», місце знаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів, код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання – АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Хомик А.П.