ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/4631/26
провадження № 2/753/7627/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

10 червня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Сирбул О. Ф.
за участю секретаря   Лавринчук А. П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (далі по тексту-позивач, ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ») звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 23792 від 23.11.2024 по нарахованим та несплаченим процентам у розмірі: 28 800,00 грн за період з 23.11.2024 по 18.11.2025, що нараховані відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,00% за кожен день користування кредитом (365,00% річних) та Графіку платежів; 16 000,00 грн штраф за порушення умов кредитного договору (за наявності), а також судові витрати у розмірі 2 422,40 грн судового збору та 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування позову вказує, що 23.11.2024 між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 23792, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн, строком на 730 днів (до 23.11.2026), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% від суми кредиту за кожен день користування.
ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» своє зобов`язання по видачі кредиту, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача, виконало, але відповідач своєчасно не сплатив нараховані відсотки відповідно до Графіку платежів, у зв`язку з чим виникла заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом.
У зв`язку з цим заборгованість відповідача за кредитним договором по нарахованим та не сплаченим процентам станом на 25.09.2025 становить: 28 800,00 грн за період з 23.11.2024 по 18.11.2025, що нараховані відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,00% за кожен день користування кредитом (365,00% річних) та Графіку платежів; 16 000,00 грн штраф за порушення умов кредитного договору (за наявності).
З огляду на викладене, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 05.03.2026 головуючою у процесі суддею визначено Сирбул О. Ф.
Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 08.05.2026 провадження по справі відкрито, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та одночасно задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано в АТ "ПУМБ" інформацію.
29.05.2026 на виконання вимог ухвали суду від 08.05.2026 з АТ "ПУМБ" надійшла інформація.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку за адресою зареєстрованого місця проживання, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подавав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23.11.2024 між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 23792, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 8 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у строки, визначені в договорі.
Відповідно до п. 1.2 Договору процентна ставка за користування кредитом становить 1,0 % від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка становить 365,00%) користування кредитом.
Відповідно до п. 1.3 Договору строк надання кредиту та строк дії договору становить 730 днів, зі сплатою кредиту в кінці строку користування згідно Додатку №1 до цього Договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.
Відповідно до п. 1.6 Договору товариство переказує суму кредиту на електронний платіжний засіб НОМЕР_1 , що належить позичальнику, через платіжний сервіс (фінансову установу, що здійснює діяльність переказу коштів без відкриття рахунків) або іншим способом.
Відповідно до п. 3.5 Договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 1280,00 грн на четвертий день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 320,00 грн, починаючи з п`ятого дня за кожен день невиконання та/або неналежного виконання.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 23792 від 23.11.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить: 8 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 28 800,00 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 16 000,00 грн - штрафні санкції.
Слід звернути увагу на те, що позивач у викладених позовних вимогах не просить стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту, а лише за процентами за користування кредитом та штрафними санкціями.
Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, оскільки не погасив заборгованість за процентами за користуванням кредиту, що є порушенням договірних відносин з ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ».
Відповідно до п. 1.1 Договору позивач зобов`язався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн (кредит) на умовах строковості, зворотності та платності.
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами договору, що підтверджується відовіддю АТ «ПУМБ», в якій зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 , на яку 23.11.2024 було зараховано платіж у сумі 8 000,00 грн; та довідкою про рух грошових коштів за вказаною платіжною карткою.
Однак, відповідачем умови кредитного договору не виконувались належним чином, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Доказів, щоб спростовували розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором, суду не надано.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Згідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як передбачено ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Згідно з ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Як встановлено судом, відповідач після укладання кредитного договору належним чином не виконував своїх зобов`язань із здійснення платежів, чим допустив порушення умов повернення кредиту, тобто строків та розмірів внесення щомісячних платежів, а тому допустив порушення виконання своїх зобов`язань.
Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов договору та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 23792 від 23.11.2024 по нарахованим та несплаченим процентам у розмірі 28 800,00 грн за період з 23.11.2024 по 18.11.2025, 16 000,00 грн штраф за порушення умов кредитного договору.
З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Звертаючись до суду з позовом представник позивача просив покласти судові витрати, пов`язані з отриманням професійної правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн на відповідача. 
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу стороною позивача надано: копію договору про надання юридичних послуг; копію довіреності; копію акту приймання-передачі наданих послуг до договору про надання юридичних послуг; копію витягу з реєстру до акту приймання-передачі наданих послуг до договору про надання юридичних послуг; копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів. 
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною позивача не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному позивачем розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.
Визначаючи час на надання вищенаведених послуг та видів правничої допомоги, суд виходить із наявності у адвоката повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим надання правничої допомоги у даній справі не вимагало значного обсягу юридичної і технічної роботи. Крім того, позовна заява не є складною за своєю суттю.
Вивчивши надані документи, перевіривши обсяг наданих послуг та враховуючи незначну складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, ціну позову, суд вважає, що заявлений стороною розмір витрат на правничу допомогу є невиправдано завищеним. 
У зв`язку з наведеним суд стягує з відповідача на користь позивача 3 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 530, 536, 612, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (ЄДРПОУ 41466388, місцезнаходження: 03124, м. Київ, б. Гавела Вацлава, буд. 4) заборгованість за кредитним договором № 23792 від 23.11.2024 по нарахованим та несплаченим процентам у розмірі 28 800,00 грн за період з 23.11.2024 по 18.11.2025 та штраф за порушення умов кредитного договору у розмірі 16 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (ЄДРПОУ 41466388, місцезнаходження: 03124, м. Київ, б. Гавела Вацлава, буд. 4) витрати з оплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Дата складання повного тексту заочного рішення суду 21.07.2026.

Суддя: