Справа №461/8721/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2026 року          м.Львів

Галицький районний суд міста Львова
в складі головуючого судді Мисько Х.М.
за участю секретаря судового засідання Бевзюх М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за за первісним позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Винниченка Михайла Петровича до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсним умов кредитного договору, зобов`язання вчинити дії та захист прав споживачів,- 

в с т а н о в и в:

АТ «Ідея Банк» звернулось до суду з вимогами про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 96 817,3 грн. 
В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 21.01.2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №R01.00210.007459460. Згідно із кредитним договором, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 47632,6 грн. зі сплатою 35,28% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. В позові зазначено, що позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого станом на 30.09.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 96817,3 грн. Остання сплата за кредитним договором здійснена 19.12.2024 року. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 30.09.2025 року. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 05.08.2025 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до ОСОБА_1 , будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.10.2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.
25.11.2025 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до АТ «Ідея Банк», в якій просить визнати недійсними умови кредитного договору № R01.00210.007459460 від 21.01.2021 р..; та частково недійсними графіки щомісячних платежів за кредитним договором в частині сплати додаткової комісії «плати за обслуговування», як незаконну комісію банку за обслуговування кредитної заборгованості, з моменту його укладення, зобов`язати Акціонерне товариство 'Ідея Банк', здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_2 , в межах кредитного договору № R01.00210.007459460 від 21.01.2021 р.., з часу їх укладення, повернувши позивачу надмірно сплачені грошові кошти, що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості, стягнути витрати на правову допомогу у сумі 20 000,00 гривень.

Зустрічна позовна заява вмотивована тим, що 21.01.2021 року між АТ 'Ідея Банк' та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № R01.00210.007459460 від 21.01.2021 р., відповідно до якого Банк надає Позичальнику кредит строком на 54 місяців на поточні потреби в сумі 47 632 грн 60 к., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов“язується одержати кредит (Транш) і повернути його разом процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості вказаними в Графіку щомісячних платежів згідно з Графіком щомісячних платежів. Банк надає кредит (Транш) шляхом зарахування коштів на банківський поточний рахунок Позичальника відкритий в АТ "Ідея Банк". Датою видачі кредиту, є остання дата списання коштів з позичкового рахунку Позичальника. П. 1.2. Графік щомісячних платежів за кредитним договором. Щомісячні внески та інші платежі за цим Договором сплачуються на транзитний рахунок. Позивач за зустрічним позовом вказує, що після погашення нею кредитної заборгованості та відсотків на сукупну значну суму,однак сума заборгованості продовжувала збільшуватися. Згідно графіку який зазначений в паспорті споживчого кредиту: кредитного договору кредитний договір № R01.00210.007459460 від 21.01.2021 р. зазначено, що сукупна сума тіла кредиту 52, 289 грн. 44 к. Кредит видавався зі сплатою річною змінюваною процентною ставкою у розмірі, що визнається як змінна частина ставки, збільшена на %. Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління банку стала більшою що разом з маржою Банку склало процентну ставку в суттєво більшому розмірі. Відповідно до кредитного договору банк повідомляє позичальника про збільшення розміру процентної ставки та надсилає позичальнику новий графік щомісячних платежів Кредитним договором листом без внесення змін (доповнень) до Договору не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої почне діяти нова ставка. Однак, за весь період користування кредитом позивач не одержала жодного повідомлення, відповідно до умов кредитного договору. Вважає несправедливою супутню послугу з нарахованої комісії банку за обслуговування кредитної заборгованості, та послуги страховика, оскільки сам договір містить чіткі вказівки п. 1.7. на процентну ставку за договором кредиту 0,01 %,, відтак договором не передбачені додаткові платежі, з встановленням плати за обслуговування кредитної заборгованості. Покликається на те, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Позивачем встановлено, що за весь період користування кредитом нею не одержано жодного повідомлення відповідно до кредитного договору, тобто Банком було порушено умову кредитного договору. Отже, беручи до уваги, що положення у кредитному договорі, що встановлюють плату за обслуговування кредитної заборгованості в даному випадку є несправедливою умовою договору та призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позивача та суперечить принципу добросовісності, вважає, що зустрічний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні первісного позову слід відмовити. 
25.11.2025 року представник відповідача ОСОБА_1 — адвокат Винниченко М.П скерував на адресу суд відзив на первісний позов, в якому з вимогами такого не погодився, вважаючи його безпідставним. В обґрунтування відзиву покликається на те, що частково погоджується із вимогами про стягнення заборгованості та тілом кредиту. Разом з тим, відповідача вважає суму нарахованих відсотків за кредитним договором завищеною, оскільки такі не можуть перевищувати 50 % тіла кредиту. Крім того, вказує, що вимога позивача за первісним позовом про стягнення пені, штрафних санкцій є такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, у зв“язку із введенням на території України військового стану. Крім того, зазначає, що безпідставними є позовні вимоги про стягнення з відповідача сума інфляційних втрат, сума 3% річних, які нараховані відповідно до ст.625 ЦК України, відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. 
02.12.2025 року представник АТ «Ідея Банк» скерував на адресу суду відповідь на відзив, з якої вбачається, що усі доводи ОСОБА_1 зводяться до того, що вона не погоджується із розміром заборгованості, заявленої до стягнення АТ «Ідея Банк» у цій справі. АТ «Ідея Банк» на заперечення доводів Відповідача наголошує на такому: Комісія за обслуговування кредитної заборгованості не передбачена умовами кредитного договору та не заявлялась до стягнення; Позивач не нараховував Відповідачу пеню та інші санкції та не заявляв такі до стягнення із останнього. На підтвердження вищевказаного, Позивачем додатково та на спростування доводів Відповідача долучено розрахунок заборгованості (детальний) за кредитним договором №R01.00210.007459460 від 21.01.2021, який відображає порядок обчислення заборгованості Відповідача протягом всього періоду її утворення, який просимо долучити до матеріалів справи. Наголошує, що нарахування процентів здійснювалось в межах строку дії кредитного договору (до 18.12.2024) який становить 54 місяці (п.1.2) з моменту укладення договору (21.01.2021). Звертає увагу суду, що АТ «Ідея Банк» не заявляв та не заявляє стягнення із Відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн, такі твердження Відповідача є надуманими та не відповідають дійсним обставинам справи. Просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 29.01.2026 року, зустрічну позовну заяву представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Винниченка Михайла Петровича до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсним умов кредитного договру, зобов`язання вчинити дії та захист прав споживачів, - прийнято до розгляду. Об`єднано в одне провадження первісний позов (справа № 461/8721/25, провадження №2/461/388/26) Акціонерного товариства «Ідея Банк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічний позов представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Винниченка Михайла Петровича до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсним умов кредитного договору, зобов`язання вчинити дії та захист прав споживачів, присвоєно справі номер – 461/8721/25, провадження №2/461/388/26. 
21.07.2026 представник відповідача ОСОБА_1 — адвокат Винниченко М.П. скерував на адресу суду додаткові пояснення, з яких вбачається, що відповідач частково погоджується із вимогами про стягнення заборгованості та тілом кредиту. Разом з тим, відповідача вважає суму нарахованих відсотків за кредитним договором завищеною, оскільки такі не можуть перевищувати 50 % тіла кредиту. Крім того, вказує, що вимога позивача за первісним позовом про стягнення пені, штрафних санкцій є такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, у зв“язку із введенням на території України військового стану. Крім того, зазначає, що безпідставними є позовні вимоги про стягнення з відповідача сума інфляційних втрат, сума 3% річних, які нараховані відповідно до ст.625 ЦК України, відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Просить у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити повністю.
Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 21.07.2026 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача АТ «Ідея Банк», згідно позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує та просить задоволити.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, наслідки неявки. 
Представник відповідача ОСОБА_1 — адвокат Винниченко М.П. у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у письмових поясненнях просив здійснювати подальший розгляд справи за його відсутності та за відсутності ОСОБА_1 . Просить у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити повністю, з підстав, викладених у такому та письмових пояснень долучених до матеріалів справи. 
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превілеює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Так, відповідно до частини 2 статті 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов такого висновку.
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України, особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 21.01.2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №R01.00210.007459460. 
Відповідно до п.1 кредитного договору, Банк надає позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 47 632,60, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами, згідно з умовами цього договору.
Згідно із п.2 Позичальник укладенням цього Договору дає доручення Банку, а Банк за дорученням позичальника, надає кредит у день підписання даного Договору, шляхом переказу коштів у сумі 47 632,60 грн., з позичкового рахунку позичальника на рахунок № НОМЕР_2 в АТ «Ідея Банк». Призначення платежу: «Погашення кредитної заборгованості договір №Z75.00210.006028439 від 02.12.2019 року. 
Відповідно до п.1.3. кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 35,28 % річних від залишкової суми кредиту. 
Згідно із п.3.2.3 кредитного договору, позичальник має право відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення банку у письмовій формі, з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно із цим Договором та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за заявкою , встановленою договором.
Також ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, а також Графік щомісячних платежів за кредитним договором. 
Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим (меморіальним) ордером.
Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого станом на 30.09.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 96817,3 грн. Остання сплата за кредитним договором здійснена 19.12.2024 року.
Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 30.09.2025 року.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.
За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом,комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності),для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується копією меморіальних ордерів. Однак, відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки за кредитним договором.
У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 02.07.2025 року на адресу  ОСОБА_1 банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої по день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.
Посилання представника відповідача на нібито істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін саме по собі не може бути підставою для невиконання взятих на себе договірних зобов`язань, оскільки, відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору, ознайомилась з його текстом та змістом в цілому, що підтверджується особистим підписом позичальника.
Також відповідно до ч.1ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитись від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в раз отримання ним грошових коштів.
Разом з тим, враховуючи вказану норму права, ОСОБА_1 не відмовилася від укладення такого кредитного договору. Тобто, позичальник погодився з усіма умовами кредитного договору та з власної волі, на власний розсуд взяв на себе зобов`язання виконувати умови такого договору.
Заявляючи зустрічний позов, ОСОБА_1 покликалася на те, що її права як споживача порушено, з огляду на встановлення в п.1.4. Договору кредиту та страхування №R01.00210.007459460 від 21.01.2021 року плати за обслуговування кредитної заборгованості.
Відповідно до п.1.4. кредитного договору, за обслуговування кредиту банком, що включає в себе надання інформації по рахункам з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме стаціонарних телефонів, в контакт центрі, шляхом направлення СМС — повідомлень щодо суми платежів за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитним договором тощо, надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку, шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника, опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в термін та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором. 
Згідно колонки 7.4 додатку №1 «Паспорт споживчого кредиту» до договору №R01.00210.007459460 кредиту від 21.01.2021 року плата за обслуговування кредиту становить банком не нараховувалась.
Як вбачається із наявної в матеріалах справи довідки розрахунку у ОСОБА_1 станом на 30.09.2025 року виникла заборгованість, яка складається із наступного: прострочений борг 44551,63 грн.; прострочені проценти 52265,67 грн.; загальна сума заборгованості 96817,3 грн.  
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу(частина перша статті 215 ЦК України).
Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати не обхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Суд критично оцінює доводи представника відповідача, викладені у відзиві, додаткових поясненнях та зустрічному позові, оскільки вони не спростовують обставин, покладених в основу первісного позову, та не підтверджуються належними, допустимими і достатніми доказами.
Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно зі статтями 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги чи заперечення сторін, при цьому належними є лише ті докази, які стосуються предмета доказування, а кожна сторона несе ризик настання наслідків невчинення процесуальних дій щодо доказування.
Разом із тим, судом встановлено, що значна частина доводів відповідача фактично не стосується предмета спору.
Так, представник відповідача ОСОБА_1 — адвокат Виниченко П.М. заперечує проти стягнення пені, штрафних санкцій, інфляційних втрат та трьох процентів річних, передбачених статтею 625 ЦК України, а також зазначає про неправомірність стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Однак такі доводи ґрунтуються на помилковому розумінні змісту заявлених позовних вимог, оскільки первісний позов не містить вимог про стягнення пені, штрафних санкцій, інфляційних втрат, трьох процентів річних чи витрат на професійну правничу допомогу. Предметом позову є виключно стягнення заборгованості за кредитним договором, що складається із неповернутої суми кредиту та процентів, нарахованих відповідно до умов укладеного сторонами договору №R01.00210.007459460 кредиту від 21.01.2021 року.
Також безпідставними є посилання відповідача на неправомірність нарахування процентів під час дії воєнного стану. Як убачається з матеріалів справи, позивач здійснив нарахування процентів виключно в межах строку кредитування, визначеного кредитним договором №R01.00210.007459460 кредиту від 21.01.2021 року, а саме до 18.12.2024 року, що відповідає погодженим сторонами умовам договору. Будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували здійснення банком нарахування процентів після закінчення строку кредитування або в інший спосіб із порушенням вимог законодавства чи умов договору, відповідачем суду не надано. 
Суд також відхиляє доводи відповідача про те, що загальний розмір процентів за кредитним договором не може перевищувати 50 відсотків суми наданого кредиту.
Зазначені твердження ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм Закону України «Про споживче кредитування» та не враховують характер спірних правовідносин.
Відповідно до статей 1048, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі та порядку, визначених договором, якщо інше не встановлено законом.
В силу статей 6, 627, 628, 629 ЦК України, сторони є вільними у визначенні умов договору, а укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що кредитний договір №R01.00210.007459460 кредиту укладено 21.01.2021 року на суму кредиту 47 632,00 грн, тобто він не відноситься до договорів споживчого кредиту, щодо яких законодавством встановлено спеціальні обмеження загального розміру платежів споживача, передбачені для мікрокредитів.
При укладенні кредитного договору, сторони погодили розмір процентної ставки, порядок її нарахування та строки повернення кредитних коштів. Доказів того, що відповідні умови договору в установленому законом порядку визнані недійсними або суперечать імперативним нормам законодавства, матеріали справи не містять.
Крім того, обмеження, передбачені Законом України «Про споживче кредитування», щодо максимально допустимого розміру відповідальності споживача застосовуються до штрафних санкцій та інших платежів у випадках, прямо визначених законом, і не свідчать про встановлення законодавчої заборони щодо нарахування процентів за користування кредитом відповідно до умов укладеного сторонами договору. 
При цьому відповідач не навів жодної норми матеріального права, яка б встановлювала обмеження договірних процентів у розмірі 50 відсотків суми кредиту саме для спірного кредитного договору. Натомість проценти, заявлені до стягнення позивачем, нараховані відповідно до умов укладеного сторонами договору та в межах погодженого строку кредитування.
Таким чином, посилання відповідача на перевищення процентами 50 відсотків суми кредиту є необґрунтованими, не підтверджені належним нормативним обґрунтуванням та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні первісного позову.
У відповідності до вимог ст.ст.76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що доводи відповідача мають характер припущень, не підтверджені належними доказами та не спростовують правильності розрахунку заборгованості, наданого позивачем.
Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, заявляючи зустрічний позов про визнання окремих умов кредитного договору недійсними, відповідач не довів наявності передбачених законом підстав недійсності правочину.  Відповідно до статей 203, 204, 215 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Саме на позивача за зустрічним позовом покладається обов`язок доведення обставин, які свідчать про невідповідність змісту правочину вимогам закону, однак належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин суду не подано.
За таких обставин суд доходить висновку, що первісний позов є обґрунтованим, підтверджується належними та допустимими доказами, тоді як доводи відповідача та вимоги зустрічного позову не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому задоволенню не підлягають.
Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ОСОБА_1 прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань, відповідач не надала суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження під час розгляду, а тому підлягають до задоволення. 
За змістом статті 141 ЦПК України, питання розподілу судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу, вирішується судом за результатами розгляду справи виключно у разі заявлення відповідної вимоги стороною та подання належних доказів їх понесення. Оскільки Акціонерним товариством «Ідея Банк» вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не заявлено, заперечення відповідача у цій частині є безпредметними та не потребують правової оцінки по суті. 
Вирішуючи клопотання представника відповідача (позивача) за зустрічним позовом ОСОБА_1 — ОСОБА_3 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн., суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою, другою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, а за результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові інші судові витрати покладаються на позивача.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову в повному обсязі, підстави для покладення на АТ «Ідея Банк» витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем за зустрічним позовом, відсутні. Відтак вимога представника відповідача ОСОБА_1 — адвоката Винниченка П.М, про стягнення з АТ «Ідея Банк» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави.
Згідно із ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання до суду зустрічної позовної заяви, відтак судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Крім того, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму сплаченого АТ «Ідея Банк» судового збору в сумі 2422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 81, 128, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, суд, -
в и р і ш и в:

Первісний позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №R01.00210.007459460 від 21.01.2021 року  в сумі 96817,3 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 2422,40 грн. судового збору.
У задоволенні зустрічного позову  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсними умов кредитного договору, зобов“язання вчинити дії та захист прав споживачів — відмовити.
Судові витрати за зустрічним позовом віднести за рахунок держави.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 21.07.2026 року.

Сторони у справі:
Позивач: Акціонерне товариство «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ: 19390819).
Відповідач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: 82400, Львівська область, Стрийський район, с. Любинці, РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Суддя          Х.М.Мисько