Справа №: 343/1508/26 
Провадження №: 2/343/1108/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2026 року м. Долина
Долинський районний суд Iвано - Франкiвської областi в складi:
головуючого судді – Андрусіва І.М.,
з участю: секретаря судового засідання - Семків В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Долинського районного суду Івано - Франківської області, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу № 343/1508/26, за позовом Акціонерного товариства "АКЦЕНТ - БАНК" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позицій сторін:
представник позивача АТ "А-БАНК" - Шкапенко О.В., звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №А289СТ155101316528 від 27.06.2024, у розмірі 25 416,84 грн та 2 662,40 грн понесених судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 27.06.2024 відповідачка ОСОБА_1 уклала із позивачем АТ "А-БАНК" кредитний договір А289СТ155101316528, відповідно до якого їй було надано 36 140 грн на строк 36 місяців (до 26.06.2027), зі сплатою процентів у розмірі 75% річних. Позивач АТ "А-БАНК" свої зобов`язання за договором виконало повністю, надавши відповідачці кредит у визначеному сторонами розмірі. Натомість відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку із зазначеним порушенням, станом на 01.07.2026 відповідачка ОСОБА_1 має перед позивачем заборгованість у розмірі 25 416,84 грн., з яких: 20 540,52 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4 649,38 грн - заборгованість за відсотками; 226,94 грн - пеня.
У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення такого був повідомленим у встановленому законом порядку. Безпосередньо у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі та зазначив про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча про місце, дату і час проведення такого була належним чином повідомленою, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 57).
ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
07 липня 2026 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано стороні позивача строк для усунення недоліків такої.
Від представника позивача 14.07.2026 надійшла заява на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.
15 липня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Безпосередньо у позовній заяві представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи без його участі, підтримання позовних вимог та про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачка ОСОБА_1 відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надавала, хоча про розгляд даної справи була повідомленою у встановленому законом порядку.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 04.11.1950, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідачка клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляла, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за її відсутності.
17 вересня 2026 року ухвалою суду постановлено провести заочний розгляд даної справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди представника позивача, враховуючи, що відповідачка була повідомленою про місце, дату і час судового засідання у встановленому законом порядку, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
матеріалами справи встановлено, що у відповідності до анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "А-БАНК" (а.с. 28), відповідачка ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства "АКЦЕКНТ - БАНК" за отриманням банківських послуг. Вона погодилася з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідачка своїм підписом підтвердила, що умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту їй роз`яснені і зрозумілі.
Згідно із заявкою про надання послуги "Швидка готівка" №А289СТ155101316528 від 27.06.2024 (а.с. 8), сума кредиту становить 36 140 грн., строк кредитування - 36 місяців, процентна ставка - 75% річних, денна відсоткова ставка - 0,14%.
У паспорті споживчого кредиту "Швидка готівка", який підписаний відповідачкою ОСОБА_1 , у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг, визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, серед яких: тип кредиту - беззаставний; ліміт кредиту - 36 140 грн.; строк кредитування - 36 місяців; мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг; спосіб та строк надання кредиту - зарахування коштів на поточний рахунок з можливістю зняття коштів (а.с. 7).
Відповідно до меморіального ордера від 27.06.2024 (а.с. 13), відповідачці ОСОБА_1 було видано кредит згідно із кредитним договором №А289СТ155101316528 від 27.06.2024, в розмірі 36 140 грн.
З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості за договором №А289СТ155101316528 від 27.06.2024, укладеного між АТ "А-БАНК" та відповідачкою ОСОБА_1 , станом на 01.07.2026 (а.с. 11-12), встановлено, що остання користувалася кредитними коштами, погашала наявну заборгованість, що підтверджує наявність між сторонами кредитно - договірних зобов`язань. Заборгованість за наданим кредитом у вказаному розрахунку визначена в розмірі 25 416,84 грн., з яких: 20 540,52 грн - заборгованість за кредитом, 4 649,38 грн - заборгованість за відсотками; 226,94 грн - пеня.
Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного зобов`язання, непогашення відповідачкою ОСОБА_1 заборгованості за ним, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
ІV. Оцінка суду: 
дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані стороною позивача на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Як визначено п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.
Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Суд встановив, що відповідачка ОСОБА_1 звернулася до позивача АТ "А-БАНК" з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписала анкету - заяву. Кредитну послугу їй було надано, умови користування якою визначені в паспорті споживчого кредиту та у заяві про надання кредиту, з якими вона погодилася, що підтвердила своїм підписом.
Відповідно до розрахунку заборгованості, позивач надав відповідачці можливість користуватися кредитними коштами, що і робила останння, знімаючи кошти та вносячи їх на свій рахунок, що є свідченням наявності між сторонами кредитно - договірних зобов`язань. Однак, як вказав представник банку, відповідачка не дотримувався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки, на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, тому станом на 01.07.2026 утворилась заборгованість в розмірі 25 416,84 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як визначено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачка належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у неї наявна заборгованість за тілом кредиту, в розмірі 20 540,52 грн та за процентами в розмірі 4 649,38 грн. Відповідачкою ОСОБА_1 не спростовано належними засобами доказування відсутність заборгованості за тілом кредиту та за процентами перед позивачем у вказаному розмірі.
Тому, дослідивши надані АТ "А-БАНК" письмові докази, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача 25 189,90 грн заборгованості за договором №А289СТ155101316528 від 27.06.2024.
При цьому, що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача АТ "А-БАНК" 226,94 грн заборгованості за пенею, суд вважає за необхідне зазначити таке.
З аналізу положень п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України та ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України випливає, що на кредитний договір, укладений між сторонами у справі, розповсюджується дія п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України).
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким, зокрема розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 1, ст. 2 із наступними змінами) доповнити пунктом 6-1 такого змісту: "6-1. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем".
Пункт 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" виключено на підставі Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Також, згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнено, зокрема, пункт 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
На час розгляду справи в суді, положення п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України є чинними.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України.
Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (ч. 2 ст. 4 ЦК України).
Отже, ч. 2 ст. 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Також Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23)).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить про те, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
- в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
- в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
- у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки 226,94 грн заборгованості за пенею не підлягають задоволенню і такі підлягають списанню позивачем.
V. Розподіл судових витрат:
відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Вимогами ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6005315596645 від 01.07.2026 (а.с. 5), а тому, беручи до уваги, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідачки 25 189,90 грн боргу, що становить 99,1% від розміру заявлених позовних вимог, то, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з неї на користь позивача 2 638,44 грн (2 662,40 грн х 99,1% / 100%) сплаченого судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного, ст. 3, 509, 526, 527, 610, 626, 627, 628, 1050, 1054, ЦК України, ст. 12, 81, 141 ЦПК України та керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 280-282, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
позов Акціонерного товариства "АКЦЕНТ - БАНК" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "АКЦЕНТ - БАНК" заборгованість за кредитним договором №А289СТ155101316528 від 27.06.2024, у розмірі 25 189 (двадцять п`ять тисяч сто вісімдесят дев`ять) гривень 90 копійок та 2 638 (дві тисячі шістсот тридцять вісім) гривень 44 копійку судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано - Франківської області за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення безпосередньо до Івано - Франківського апеляційного суду.
Позивач: Акціонерне товариство "АКЦЕНТ - БАНК", що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, 11, код ЄДРПОУ 14360080.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя: І.М.Андрусів