ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01вересня 2026 року
м. Київ
справа № 127/33308/24
провадження № 61-1377св26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Сердюка В. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Ямпільської міської ради, відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Грицуляк Тарас Петрович, на постанову Вінницького апеляційного суду, в складі колегії суддів: Панасюка О. С., Берегового О. Ю., Войтка Ю. Б., від 22 грудня 2025 року, 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до 
 ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
2. В обґрунтовування вимог позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 березня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області 
від 01 червня 2021 року.
3.  ОСОБА_1 вказує, що 17 вересня 2022 року вона уклала шлюб із ОСОБА_4 , у період якого у них народився син ОСОБА_5 .
4. 03 листопада 2022 року судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на дочку ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частки його заробітку з 24 жовтня 2022 року. 09 грудня 2022 року відкрито виконавче провадження з виконання цього наказу та станом на 01 жовтня 2024 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становить 82 963, 20 грн. У лютому 2023 року державний виконавець прийняв постанови про встановлення ОСОБА_2 обмежень у праві виїзду за межі України, у праві полювання, у користуванні зброєю та праві керування транспортними засобами.
5. Позивачка зазначає, що відповідач працює та проживає в Польщі, аліменти не сплачує та не планує повертатись в Україну, не цікавиться навчанням дитини, не створює умов для отримання нею освіти, не бере участі у її житі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не піклується про фізичний, культурний розвиток дочки та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.
6. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд позбавити 
ОСОБА_2 батьківських прав щодо його дочки ОСОБА_3 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
7. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
8. Судове рішення мотивовано недоведеністю позивачкою факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дочки ОСОБА_7 та наявністю передбачених законом підстав для позбавлення батьківських прав.
9. Вирішуючи спір, суд врахував висловлену в судовому засіданні думку дитини, яка повідомила, що бажає спілкуватись з батьком, а також взяв до уваги те, що ОСОБА_2 , дізнавшись про наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів, сплатив на користь ОСОБА_1 100 000 грн.
10. Суд першої інстанції вказав, що сам факт проживання батька за межами України не є підставою для позбавлення батьківських прав. Внаслідок життєвих обставин відповідач не бачиться з дочкою, проте це не свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків. Вони періодично спілкуються в телефонному режимі, батько цікавиться життям дитини, бажає брати участь у її вихованні, просив позивачку надати дозвіл на візит дитини до Польщі, де він проживає і працює з жовтня 2021 року, однак позивачка у наданні такого дозволу відмовила.
11. Водночас, проживання дитини, навіть упродовж тривалого часу, у новій сім`ї, створеній її батьком чи матір`ю, відсутність побачень дитини з тим із батьків, з ким вона не проживає, не є підставами для позбавлення батьківських прав, оскільки це є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого у цій справі не встановлено.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
12. Постановою Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Рябовим Д. С., задоволено.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 
2025 року скасовано і ухвалене нове судове рішення про задоволення позову. Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження № 28019, складений 23 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, матір`ю якої є ОСОБА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.
13. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що тривале перебування за межами України під час дії воєнного стану без будь-яких доказів наявності у особи чоловічої статі призовного віку законних підстав для відстрочки є свідченням ухилення такої особи від мобілізації, а отже свідомим нехтуванням конституційним обов`язком щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а не «тимчасовими труднощами, викликаними об`єктивними обставинами», що безумовно свідчить про неможливість виховання ОСОБА_2 малолітньої дочки в дусі любові до свого народу, своєї Батьківщини, адже саме особистий приклад батьків відіграє найбільшу виховну роль у формуванні ціннісних установок дитини.
14. Апеляційний суд вважав, що відповідач свідомо обрав такі життєві умови, за якими його участь у вихованні дочки є мінімальною та недостатньою, що свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України.
15. З моменту розірвання шлюбу з позивачкою у 2021 році відповідач не проживав з малолітньою дочкою однією сім`єю, виїхав з України та перебуває за її межами, з того часу не бере участі у вихованні дочки, не піклується про неї, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріального утримання, необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, як складову частину виховання, що підтверджено висновком органу опіки та піклування від 13 грудня 2024 року.
16. Також суд першої інстанції не звернув уваги, що з показань допитаних свідків вбачається, що ініціаторкою спілкування дитини з батьком була мати відповідача, яка і проявляла заінтересованість у вирішенні справи на його користь, на відміну від самого ОСОБА_2 .
17. Щодо фактів спілкування відповідача з дочкою після виїзду закордон апеляційний суд звернув увагу, що за змістом показань свідків, в тому числі й матері відповідача, видно, що таке спілкування відбувалось нерегулярно.
18. Оцінюючи задоволення позовних вимог на відповідність інтересам дитини, суд апеляційної інстанції врахував, що ОСОБА_4 має бажання усиновити малолітню ОСОБА_3 , яка сприймає його як батька.
19. Крім того суд звернув увагу, що позбавлення батьківських прав не є незворотнім і якщо дитина не буде усиновлена то стаття 169 СК України передбачає можливість поновлення батьківських прав за наявності для того відповідних підстав. Та й саме усиновлення згодом може бути скасовано, якщо воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання, і в інших, передбачених частиною першою статті 238 СК України випадках.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
20. У касаційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат 
Грицуляк Т. П., просить скасувати постанову апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
21. У січні 2026 року  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат 
Грицуляк Т. П., подав касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 2025 року. 
22. Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2026 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які надійшли у лютому 2026 року.
23. Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
24. Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16, постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15, від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17, від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, 
від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, від 13 листопада 
2020 року у справі № 760/6835/18, від 02 грудня 2020 року у справі 
№ 180/1954/19, від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17, 
від 12 вересня 2023 року у справі № 213/2822/21, від 17 січня 2024 року 
у справі № 735/308/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
25. Касаційна скарга мотивована тим, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливу і застосовується судом лише тоді, коли вичерпані усі інші методи впливу (соціальний супровід, попередження) і батьки свідомо ухиляються від обов`язків, жорстоко поводяться з дитиною, експлуатують її або є хронічними алкоголіками/наркоманами. 
26. Вказує, що відповідач не змінював країну постійного проживання і громадянство, підтримував і підтримує спілкування з дитиною, цікавиться її життям, надає допомогу у матеріальному утриманні та пропонував позивачці свою допомогу після повномасштабного вторгнення у 2022 році у виїзді з дитиною за кордон.
27. Зазначає, що оскаржена постанова не містить жодного висновку та посилання на докази, які б підтверджували умисне ухилення  ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків, обставин та випадків протиправної поведінки відповідача щодо дочки.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
28. У березні 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат 
Рябов Д. С., подала відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін. Відзив мотивований тим, що перебування особи за кордоном є достатньою підставою для позбавлення батьківських прав у зв`язку із невиконанням батьківських обов`язків, а покласти контроль на Службу у справах дітей щодо забезпечення виконання такою особою батьківських обов`язків неможливо. 
29. Наголошує, що касаційна скарга зводиться до переоцінки доказів, посилання на постанови Верховного Суду є безпідставним, оскільки спірні правовідносини не є подібними до справ наведених відповідачем.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
30. Сторони є батьками  ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 .
31. 01 березня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області 
від 01 червня 2021 року.
32.  ОСОБА_2 виїхав за межі України 14 жовтня 2021 року.
33. 17 вересня 2022 року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з 
ОСОБА_4 та змінила прізвище на ОСОБА_9 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_5 .
34. 03 листопада 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліментів на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.
35. Постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 09 грудня 2022 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання судового наказу.
36. Постановами державного виконавця від 23 лютого 2023 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 встановлено тимчасові обмеження боржника: у праві виїзду за межі України; у праві полювання; у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; у праві керування транспортними засобами.
37. Заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01 жовтня 2024 року становила 82 963, 20 грн.
38. У довідці про участь батьків учениці Гуманітарного ліцею Ямпільської міської ради 4-Б класу ОСОБА_3 у шкільному житті дитини, виданій класним керівником ОСОБА_10 , вказано, що батько дитини ОСОБА_2 контакту зі школою, де вчиться дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується, навчанням дитини не цікавиться, батьківські збори не відвідує.
39. Подібні за змістом довідки видані тренером малолітньої ОСОБА_3 з рукопашного бою та музичним керівником Ямпільської музичної школи.
40. Відповідно до актів, складених 19 вересня 2024 року у присутності свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , підписи яких були засвідчені депутатом Ямпільської міської ради, ОСОБА_14 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у період з 24 лютого 2022 року по 20 травня 
2022 року; з 20 травня 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживають в складі однієї сім`ї за адресою: АДРЕСА_2 ; батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за цими адресами ніколи не проживав, ніхто із сусідів його не бачив.
41. Із висновку психолога Ямпільського територіального центру соціального обслуговування та надання соціальних послуг Ямпільської міської ради 
від 20 грудня 2024 року № 246/01-07 за результатами діагностичної бесіди з сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 вбачається, що відносини в сім`ї добрі та дружні; вітчим дбайливо ставиться до ОСОБА_7 , яка відчуває його турботу; зі слів малолітньої дитини, свого батька вона давно не бачила, проте час від часу спілкується з ним телефоном, оскільки він перебуває за кордоном; побачення із батьком ОСОБА_17 згадує радісно і сумує за тим часом, коли вони разом з ним ходили на прогулянки та весело проводили час; під час бесіди дівчинка в пригніченому стані згадувала про сварки між батьками; у родині ОСОБА_9 присутня сприятлива психологічна атмосфера для всебічного розвитку дівчинки.
42. Згідно з висновком органу опіки та піклування, затвердженим рішенням виконавчого комітету Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 13 грудня 2024 року № 418, ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав щодо його дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
43. 16 травня 2025 року матір відповідача ОСОБА_18 , а 30 вересня 2025 року відповідач ОСОБА_2 , сплатили по 50 000 грн на погашення заборгованості відповідача по аліментах на утримання ОСОБА_3 .
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
44. Згідно зі статтею 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
45. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
46. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
47. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.
48. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
49. У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
50. Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).
51. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
52. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).
53. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені зокрема статтею 150 СК України.
54. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України).
55. Відповідно до частини першої статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
56. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. 
57. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
58. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України передбачає, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
59. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.
60. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
61. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків неодноразово було викладено у постановах Верховного Суду, зокрема, від 06 червня 2024 року у справі № 132/2049/23, 
від 25 вересня 2024 року у справі № 206/1513/23, від 02 жовтня 2024 року у справі № 2-5679/11, від 04 вересня 2024 року у справі № 608/858/22 та інших.
62. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
63. У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява
№ 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
64. У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.
65. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та характеристик учасників цих правовідносин (див. постанови від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19, від 07 лютого 2022 року у справі 
№ 759/3554/20, від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22).
66. У справі, яка переглядається, суди встановили, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2021 року.
67. Сторони є батьками малолітньої ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу проживає з матір`ю.
68. Після повторного укладення у 2022 році позивачкою шлюбу із 
ОСОБА_4 малолітня ОСОБА_17 проживає у їхній родині, де у подружжя 
ІНФОРМАЦІЯ_3 народився спільний син.
69.  ОСОБА_2 з 2021 року проживає в Республіці Польща, куди виїхав з метою працевлаштування.
70. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилалась на те, що відповідач має значний розмір заборгованості зі сплати аліментів, який станом на жовтень 2024 року становив 82 963,20 грн, працює і проживає на території Республіки Польща, внаслідок чого не цікавиться навчанням дитини, не приймає участі у її житті, не контактує зі спортивною школою, у якій навчається дочка, а також не забезпечує її харчуванням, медичним доглядом, лікуванням тощо.
71. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частини четверта, п`ята, шоста статті 19 СК України). 
72. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та підлягає оцінці судом на основі всіх наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (див. постанови Верховного Суду 
від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20,від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, від 15 листопада 2023 року у справі № 932/2483/21).
73. Згідно з наявним в матеріалах справи висновком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 13 грудня 2024 року № 418, орган опіки та піклуваннявважав за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
74. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази, які б давали підстави для застосування такого крайнього та виняткового заходу, як позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо його дочки ОСОБА_7 .
75. Натомість апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позову зокрема, врахувавши, що
- поведінка відповідача вказує на ухилення від мобілізації та свідоме нехтування конституційним обов`язком щодо захисту Вітчизни, незалежності і територіальної цілісності України, що свідчить про неможливість виховання ОСОБА_2 малолітньої дочки в дусі любові до свого народу, своєї Батьківщини;
- відповідач свідомо обрав такі життєві умови, за якими його участь у вихованні дочки є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України і підтверджено висновком органом опіки та піклування;
-  ОСОБА_4 , який наразі є чоловіком позивачки, бажає усиновити малолітню ОСОБА_3 , яка сприймає його як батька.
76. Верховний Суд не може погодитись із висновками апеляційного суду про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. 
77. Аналізуючи мотиви ухвалення апеляційним судом оскарженої постанови, колегія суддів звертає увагу, що саме по собі проживання громадянина України за її межами, без дослідження конкретних обставин, не може розцінюватися як безумовний факт ухилення від мобілізації та свідчити про неможливість виховання таким громадянином своїх дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.
78. Відповідач у розглядуваній справі до початку повномасштабного військового вторгнення росії в Україну та запровадження воєнного стану, на законних підставах виїхав за межі України у 2021 році, а в матеріалах справи відсутні докази його притягнення до відповідальності за порушення правил військового обліку, ухилення від мобілізації чи подібні правопорушення.
79. Крім того, незважаючи на проживання за кордоном, відповідач періодично спілкується з дочкою, погасив заборгованість зі сплати аліментів, стягнутих судовим наказом, активно та послідовно заперечує щодо задоволення позовних вимог, що свідчить про те, що він не втратив інтерес до дочки зацікавлений у збереженні зв`язків з нею та має бажання брати участь у її вихованні.
80. На подібні обставини звертав увагу Верховний Суд у постанові 
від 01 серпня 2024 року у справі № 761/25311/20-ц, на яку міститься посилання у касаційну скарзі.
81. Зміст пояснень дитини, наданих в суді першої інстанції, свідчить, що зв`язок між дочкою і батьком остаточно не втрачений, що підтверджує зокрема і висновок психолога від 20 грудня 2024 року.
82. Наявний в матеріалах справи висновок органу опіки та піклування правильно був відхилений судом першої інстанції, як такий, що є формальним і не містить відомостей про наявність виключних обставин для застосування щодо ОСОБА_2 такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав та його відповідності найкращим інтересам дитини.
83. Посилання апеляційного суду на те, що задоволення цього позову дозволить ОСОБА_4 реалізувати його бажання усиновити 
ОСОБА_3 наразі не знайшло свого підтвердження, оскільки на час касаційного перегляду справи Єдиний державний реєстр судових рішень не містить відомостей щодо ініціювання ОСОБА_4 питання про усиновлення дитини.
84. Верховний Суд погоджується із судом першої інстанції та вважає, що на теперішньому етапі життя дитини збереження її зв`язку з батьком та відмова у позбавленні відповідача батьківських прав буде відповідати найкращим інтересам малолітньої ОСОБА_19 .
85. Суд першої інстанції, врахувавши фактичні обставини справи, здійснивши оцінку доказів наданих сторонами, правильно застосувавши норми матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке було помилково скасоване апеляційним судом.
86. Водночас з огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини та з метою стимулювання ОСОБА_2 до активізації виконання батьківських обов`язків щодо дочки ОСОБА_7 , Верховний Суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.
При цьому ОСОБА_2 має зважати, що ігнорування ним попередження суду, у випадку наступних судових процесів з цього питання, впливає на розподіл тягаря доказування та може бути визнано підтвердженням наявності підстав для позбавлення його батьківських прав (див. постанови Верховного Суду 
від 23 листопада 2022 року у справі № 149/2510/21, від 09 червня 2023 року у справі № 591/6037/21, від 06 березня 2024 року у справі № 317/2256/22).
87. Відповідно до положень статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
88. Колегією суддів не встановлено необхідності у заслуховуванні пояснень учасників справи, тому клопотання  ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Грицуляк Тарас Петрович, задовольнити.
2. Постанову Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 2025 року скасувати, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області 
від 02 жовтня 2025 року залишити в силі.
3. Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх обов`язків щодо виховання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: | Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Сердюк В. В. Шипович