Справа № 283/733/26
Провадження №2/283/923/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2026 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі: 
головуючого-судді Тимошенка А.О.,
за участю:
секретаря Левченко О.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит № 8803551 від 20.05.2025 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 , в розмірі 26201 гривня 74 копійки, яка складається з:
- заборгованості за кредитом в розмірі 3220 гривень;
- заборгованості з комісії за надання кредиту в розмірі 5600 гривень;
- заборгованості за штрафними санкціями за неналежне виконання кредитного зобов`язання в розмірі 8000 гривень.
На обґрунтування позову зазначило, що 20.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 8803551. Відповідно до умов цього договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» перерахувало відповідачу на рахунок її платіжної картки кредит в розмірі 4000 гривень, а відповідач зобов?язувалась погашати кредит, сплачувати комісію за надання кредиту, комісію за обслуговування кредиту та відсотки за користування кредитом згідно графіку платежів.
Свої вимоги за кредитним договором відповідач в повному обсязі не виконала, а тому з неї підлягає стягненню вищевказана заборгованість. Ця заборгованість підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект», оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступило позивачу право вимоги за договором про споживчий кредит № 8803551 від 20.05.2025 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 .
Відповідач подала відзив на позов в якому вказала, що позивач не довів того, що вона отримала кредит в розмірі 4000 гривень та жодним чином не обґрунтував свої позовні вимоги в розмірі 26201 гривня 74 копійки. Крім того у зв?язку з воєнним станом штрафні санкції не підлягають стягненню, а сума витрат на правову допомогу явно завищена. У зв?язку з цим просить відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.
Судом встановлено, що 20.05.2025 року, на підставі анкети-заяви відповідача, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі укладений договір про споживчий кредит № 8803551 (а.с. 11-22).
Відповідно до пунктів 1.1.-1.5. договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» зобов`язувалось надати відповідачу кредит в розмірі 4000 гривень строком на 345 (з 20.05.2025 року по 30.04.2026 року), а відповідач зобов?язувалась погашати кредит, сплачувати комісію за надання кредиту, комісію за обслуговування кредиту та відсотки за користування кредитом згідно графіку платежів, який наведений в Додатку № 1 до договору.
Комісія за надання кредиту становить 700 гривень, яка нараховується за ставкою 17.50 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Якщо згідно Графіку платежів комісія за надання кредиту підлягає сплаті частинами, сума комісії може складати менш ніж 17.50 відсотків від суми кредиту, якщо внаслідок поділу цієї суми на кількість розрахункових періодів/кількість платежів згідно графіку платежів, утворюється не ціле число (дріб). В такому разі дріб округлюється до цілого числа в меншу сторону. Сума цілого числа помножена на кількість платежів згідно графіку платежів становить розмір комісії за надання кредиту визначений цим пунктом.
Комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування) становить 12320.00 гривень, що нараховується за ставкою 14.00 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів, який є додатком №1 до цього Договору.
Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 0.0010 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом.
Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 0.0010 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів.
Нараховані згідно п.1.5.3 та 1.5.4 Договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування, складатимуть 0.00 гривень.
Відповідно до пункту 4.1. договору у разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно Графіку платежів) та/або сплати процентів за його користування та/або комісій та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору та Графіку платежів, Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Кредитодавця штраф у розмірі 1000 гривень за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання) обов`язання зі сплати платежів у визначені Графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більш ніж 2 дні.
Згідно пункту 2.1. договору кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .
20.05.2025 року відповідачу були перераховані кредитні кошти в розмірі 4000 гривень на рахунок платіжної карти НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням № 154036010 (а.с. 33 зворот).
Так згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23) та інших.
Вищевказаний кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора відповідно до ч.ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
За змістом ч. 13 ст. 11 вищевказаного Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомилась і погодилась з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (стаття 514 ЦК України).
Відповідно до вказаних положень 25.11.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» укладено договір факторингу № ДО-20251125 у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» передало за плату Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» права грошових вимог до боржників, які виникли на підставі кредитних договорів, в тому числі і право грошової вимоги до відповідача, яке виникло на підставі договору про споживчий кредит № 8803551 від 20.05.2025 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 (а.с. 34-44).
Отже Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» має право на стягнення з відповідача заборгованості за договором про споживчий кредит № 8803551 від 20.05.2025 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 .
З умов договору про споживчий кредит № 8803551 від 20.05.2025 року (а.с. 14 зворот) та графіку платежів за договором про споживчий кредит № 8803551 від 20.05.2025 року (а.с. 19-20) вбачається, що комісія за надання кредиту становить не 5600 гривень, а 700 гривень. Ця комісія повинна бути плачена не пізніше 04.06.2025 року. 
З відомостей про щоденні нарахування та погашення вбачається, що комісія за надання кредиту в розмірі 700 гривень сплачена відповідачем 03.06.2025 року (а.с. 23).
У зв?язку з цим відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення комісії за надання кредиту в розмірі 700 гривень.
Також відповідно до графіку платежів за договором про споживчий кредит № 8803551 від 20.05.2025 року кредит в розмірі 4000 гривень повинен бути сплачений відповідачем 30.04.2026 року. На день подання позову (30.03.2026 року), згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення відповідач сплатила частину кредиту в розмірі 780 гривень, хоча строк сплати кредиту ще не настав. 
Відповідно до частини 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Позивач не надав доказів направлення відповідачу повідомлення про затримку сплати кредиту або відсотків, а тому відсутні підстави і для стягнення несплаченої суми кредиту в розмірі 3220 гривень.
Крім того у суду відсутні підстави і для стягнення заборгованості за штрафними санкціями за неналежне виконання кредитного зобов`язання в розмірі 8000 гривень, оскільки згідно пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За таких обставин суд повністю відмовляє позивачу в задоволенні позову.
Також суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, оскільки позивачу повністю відмовлено в задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 209-265 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. ст. 203, 512, 639, 1046, 1048, 1054, 1055 Цивільного кодексу України,-

ухвалив:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» (код ЄДРПОУ 43950742, місцезнаходження: Україна, 02154, місто Київ, проспект Соборності, будинок 30-А, приміщення (офіс) 321.

Відповідач: 
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ). 

Суддя:	  	А.  О.  Тимошенко