Справа № 734/2014/26 	Головуючий у 1 інстанції Бузунко О. А. 	
Провадження № 33/4823/648/26 	  	
Категорія - ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 року 	місто Чернігів	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду Гусач О.М., 
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката Цокало – Зливко Т. М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 08 червня 2026 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП і з урахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто з ОСОБА_1 665 грн. 60 коп. судового збору.

Як встановив суд, ОСОБА_1 , 29 квітня 2026 року о 08 год. 24 хв. с. Кіпті, дорога М-01 98 км (Чернігівського району та області), керував транспортним засобом Ford Explorer, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовився.
Також ОСОБА_1 , 29 квітня 2026 року о 08 год. 24 хв. с. Кіпті, дорога М-01 98 км (Чернігівського району та області), керував транспортним засобом Ford Explorer, державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не маючи права керування таким транспортним засобом відповідної категорії. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Цокало – Зливко Т. М. просить постанову суду про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП скасувати та закрити в цій частині справу на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Згідно зі ст. 36 КУпАП остаточно ОСОБА_1 призначити стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі одної тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. В іншій частині постанову залишити без змін.
Вважає, належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП і які поза розумним сумнівом доводять його вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, суду першої інстанції не надано.
Вказує, суд першої інстанції не встановив усіх фактичних обставин справи, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винен ОСОБА_1 в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, суд не повідомив належним чином про розгляд справи, чим позбавив можливості реалізувати своє право на захист.
Зазначає, поза увагою суду залишився факт того, що обвинувачення, яке викладене в протоколі не відповідає диспозиції ч. 5 ст. 126 КУпАП, згідно якої передбачено адміністративну відповідальність за – повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою – четвертою цієї статті, тобто за повторне керування транспортним засобом особою, яка не має права керувати транспортним засобом виходячи з наступного.
Постанова від 28.04.2026 серії ЕНА № 7102771 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі за якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, яка є доказом повторності вчиненого правопорушення, не набрала законної сили, а отже відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив правопорушення, яке йому інкримінується, протокол серії ЕПР 1 № 652639 від 29.04.2026 за ч. 5 ст. 126 КУпАП складено до набрання законною сили постанови від 28.04.2026 за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду, ОСОБА_1 та його захисник не прибули, поважності причин своєї відсутності не надали, клопотань про відкладення судового засідання не заявляли. 
Згідно ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Постанова суду в частині визнання винуватим і накладення на ОСОБА_1 стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП захисником Цокало – Зливко Т. М. не оскаржується, а тому в цій частині апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №652639 від 29 квітня 2026 року, в якому викладені обставини вчинення правопорушення; довідкою старшого інспектора ВАП УПП в Чернігівській області від 30.04.2026, з якої вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія не отримував; копією постанови ЕНА № 710277 від 28.04.2026 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі за якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП; інформацією, яка розміщена на CD диску, на якому детально зафіксовано обставини події, які відбувалися 29.04.2026.
Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Посилання захисника на те, що постанова ЕНА № 710277 від 28.04.2026 (якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за ч. 2 ст. 126 КУпАП) на час складання протоколу не набрала законної сили, що вказує на неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_1 , суд вважає безпідставними.
Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853, а саме в пункті 3 розділу І Загальних положень визначені терміни, що вживаються в цій Інструкції та мають такі значення, зокрема: повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).
Статтею 291 КУпАП встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про не вручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.
Із переглянутих апеляційним судом відеозаписів, вбачається що автомобіль ОСОБА_1 був зупинений на дорозі. За кермом зупиненого транспортного засобу перебував ОСОБА_1 . На вимогу працівника поліції надати посвідчення водія, ОСОБА_1 повідомив: «… в мене взагалі не має посвідчення водія, вчора вже за це виписували постанову…».
З долученої до матеріалів справи копії постанови ЕНА № 710277 від 28.04.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП постає, що вона була вручена водію одразу після винесення, що підтверджується підписом ОСОБА_1 , а отже набрала законної сили.
Жодних відомостей про те, що постанова ЕНА № 710277 від 28.04.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, скасована матеріали справи не містять.
Відповідно до дослідженої у судовому засіданні місцевого суду довідки старшого інспектора ВАП УПП в Чернігівській області від 30.04.2026, суд правильно встановив, що ОСОБА_1 згідно бази ІПНП посвідчення водія не отримував. ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності 28.04.2026 за ч. 2 ст. 126 КУпАП .
Відтак, доводи захисника Цокало – Зливко Т. М. про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію захисника слід розцінювати, як намагання уникнути її довірителем установленої законом відповідальності за скоєне.
Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки він, повторно, протягом року, керував транспортним засобом не маючи такого права, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Щодо доводів апеляційної скарги про проведення судового засідання за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.08.2018 (справа № 11-237сап18) звертала увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене частиною 1 статті 268 та частиною 6 статті 294 КУпАП, не є абсолютним.
Відкладення розгляду адміністративної справи за клопотанням таких осіб не має перешкоджати розгляду справи зі збереженням можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності в межах строків, визначених, зокрема статтею 38 КУпАП, у випадку встановлення наявності складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Як вбачається з матеріалів справи, судове засідання у місцевому суді перший раз було призначено на 26.05.2026 о 15 год. 00 хв. В цей же день, від захисника Цокало – Зливко Т. М. надійшла заява про відкладення. Справа була відкладена на 08.06.2026 на 16 год. 30 хв.
ОСОБА_1 був належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи о 16 год. 30 хв. 08.06.2026, що підтверджується довідкою про доставку SMS, одержувач - ОСОБА_1 (а.с. 39).
Адвокат Цокало – Зливко Т. М. подала заяву про розгляд справи щодо її відсутності.
Участь ОСОБА_1 у судовому засіданні не була обов`язковою і він не звертався з клопотанням про відкладення розгляду справи.
З огляду на вимоги статей 38, 277 КУпАП суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції. За встановлених обставин є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про порушення права на захист та розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Санкція ч. 5 ст.126 КУпАП має кумулятивний та безальтернативний характер, тобто позбавлення права керування транспортними засобами є обов`язковою мірою стягнення, яке застосовується і до осіб, що не мають спеціального права.
Будь-яких винятків щодо незастосування вказаного виду стягнення по відношенню до осіб, які вчинили правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, чинний КУпАП не передбачає, як і не передбачає можливості призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом.
За правилами ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Адміністративне стягнення накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи ОСОБА_1 , ступеня вини та в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, яка є більш серйозною з числа вчинених, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.
Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Цокало – Зливко Т. М. залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 08 червня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.  

Суддя Чернігівського апеляційного суду	О. М. Гусач