Справа № 466/5141/25 Головуючий у 1 інстанції: Федорова О.Ф. 
Провадження № 22-ц/811/4011/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 липня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А.Левика, М.М. Шандри
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 07 листопада 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

ВСТАНОВИВ:

29.05.2025 року АТ «Сенс банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 501389545 у розмірі 88821,19 грн, з яких заборгованість за кредитом - 48902,13 грн, заборгованість по відсотках - 39919,06 грн, та сплачений судовий збір. 
В обґрунтування позову позивач покликався на те, що 11.11.2021 року між АТ «Альфа Банк» (змінено найменування на АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_1 було укладено угоду про надання споживчого кредиту № 501389545. АТ «Альфа Банк» належним чином виконало покладений на нього договором обов`язок щодо надання ОСОБА_1 кредиту. При цьому, ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 88821,19 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Просив позов задоволити.
Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 501389545 у розмірі 79341,16 грн, а саме за кредитом - 43566,13 грн; по відсотках - 35775,03 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 2164 /дві тисячі сто шістдесят чотири/ гривні 00 копійок.
Рішення суду в частині незадоволених позовних вимог оскаржило Акціонерне товариство «Сенс Банк».
Вважає заочне рішення в цій частині суду незаконним, необґрунтованим, такими, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
У скарзі зазначив, що відмовляючи у задоволенні позову АТ «Сенс Банк» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 501389545 від 11.11.2021 року в розмірі 9 480,03 грн за період з 11.02.2022 року по 11.05.2022 року з підстав пропуску позивачем строку позовної давності на звернення до суду з цими позовними вимогами, суд першої інстанції не врахував постанову Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України), якою з 12 березня 2020 року на всій території України введено карантин.  При цьому, Законом України від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21. Враховуючи наведене, суд дійшов необгрунтованого висновку про відмову в задоволенні частини позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 9480,03 грн, пред`явлених позивачем з урахуванням зазначених вище вимог закону в межах строку позовної давності, у зв`язку з чим оскаржуване рішення в цій частині підлягає скасуванню.
Просить заочне рішення суду в частині незадоволених позовних вимог скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким позов задоволити. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Частина3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Пуктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України). 
Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. 
Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. 
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строки, встановлені договорами.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Судом встановлено, що 11.11.2021 року між АТ «Альфа Банк» (змінено найменування на АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_1 було укладено угоду про надання споживчого кредиту № 501389545, згідно якої позикодавець надав, а позичальник отримав кредит на споживчі цілі в розмірі 54 000 грн строком на 24 місяці. 
Згідно п. 5 паспорта споживчого кредиту встановлено наступний графік платежів за договором - до 11 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 3160,01 грн, загальна кількість платежів 24. 
АТ «Альфа Банк» (змінено найменування на АТ «Сенс Банк») свої зобов`язання за договором виконало, а саме надало відповідачу ОСОБА_1 споживчий кредит у розмірі 54 000 грн.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором кредиту №501389545 від 11.11.2021 року, відповідач належним чином здійснив наступні платежі: в період з 11.11.2021 року по 11.12.2021 року в розмірі 3160,01 грн, з яких 1585,01 грн - сума кредиту за договором та 1575,00 грн - проценти за користування кредитом; в період з 11.12.2021 року по 11.01.2022 року в розмірі 3160,01 грн, з яких 1631,24 грн - сума кредиту за договором та 1528,77 грн - проценти за користування кредитом; в період з 11.01.2022 року по 11.02.2022 року в розмірі 3160,01 грн, з яких 1678,82 грн - сума кредиту за договором та 1481,19 грн - проценти за користування кредитом.
Крім того, 12.12.2022 року відповідач здійснив платіж у розмірі 64,80 грн, а 16.12.2022 року - у розмірі 138,00 грн, які позивачем зараховано у суму кредиту за договором.
Разом з тим, у подальшому в порушення умов кредитного договору №501389545 від 11.11.2021 року, відповідач ОСОБА_1 покладені на нього зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості за кредитом, наданого Банком, станом на 21.03.2025 року становить 88821,19 грн, з яких за кредитом - 48902,13 грн, по відсотках - 39919,06 грн.
Стороною відповідача зазначений розрахунок заборгованості не спростовано.
Задовольняючи частково позов АТ «Сенс Банк»», суд першої інстанції виходив з обгрунтованості пред`явлених Банком позовних вимог у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладених на нього за договором кредиту зобов`язань. При цьому, суд врахував подану ОСОБА_2 заяву про застосування строків позовної давності та вважав, що позивачем пропущено строк на звернення до суду з позовом в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 9480,03 грн за період з 11.02.2022 року по 11.05.2022 року, у зв`язку з чим дійшов висновку про відмову в задоволенні цих позовних вимог. 
Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного. 
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша й абзац перший частини п`ятої статті 261 ЦК України).
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12, якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.
Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України з 12.03.2020 установлено карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 карантин відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України.
Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Оскільки строки, визначені ст.ст. 257, 258 ЦК України, продовжувались на строк дії карантину та на час дії воєнного стану, а їх перебіг відновлено лише з 04 вересня 2025 року, підстави вважати, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту за період з 11.02.2022 року по 11.05.2022 рокувідсутні.
З наведених мотивів рішення суду в частині розміру заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк», та в частині стягнення судового збору слід змінити, стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 501389545 у розмірі 88821,19 грн, з яких заборгованість за кредитом - 48902,13 грн, заборгованість по відсотках - 39919,06 грн, та 2422,40 грн судового збору.
Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 30 липня 2026 року.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
УХВАЛИВ: 

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» задоволити частково.
Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 07 листопада 2025 року в частині розміру заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк», та в частині стягнення судового збору змінити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за договором № 501389545 у розмірі 88821,19 грн, з яких заборгованість за кредитом - 48902,13 грн, заборгованість по відсотках - 39919,06 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» 2422,40 грн судового збору за подання позову.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складено 30 липня 2026 року.

Головуючий:   Н.П. Крайник 

Судді:    Я.А. Левик

М.М. Шандра