ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 646/5981/25
Номер провадження 22-ц/818/2663/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» на заочне рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2025 року в складі судді Іщенко О.В. по справі № 646/5981/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 13 червня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z06.00506.004017665, за умовами якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 30 000,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно із умовами цього договору. Кредит надається строком на 60 місяців, тобто до 13 червня 2023 року включно, зі сплатою річної змінюваної процентної ставки, яка на день укладення договору становила 21,99 % річних.
Банк свої зобов`язання за договором виконав і перерахував на банківський поточний рахунок позичальника грошові кошти в сумі 30 000,00 грн, з яких був сплачений на рахунок СК "АХА Страхування Життя" страховий платіж в сумі 2602,74 грн.
Натомість відповідачка виконала свої зобов`язання частково - за весь строк з моменту укладення договору і до моменту звернення з цим позовом сплатила банку лише 22 407,29 грн. Останній платіж проведено 12 серпня 2019 року. Строк, на який було надано кредит за договором, сплив 13 червня 2023 року. Після закінчення вказаного строку кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії.
16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
Надалі 29 грудня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» договір факторингу № 29/12-23, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
Згідно довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.00506.004017665 від 13 червня 2018 року, сформованої первісним кредитором (АТ «Ідея Банк»), станом на 16 листопада 2023 року заборгованість становить: заборгованість за основним боргом в сумі 28 751,94 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 20 113,13 грн, загалом 48 865,07 грн.
Всі нарахування заборгованості здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги 16 листопада 2023 року. ТОВ «Санфорд Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали.
Просило стянути з ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 48 865,07 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн, на оплату послуг поштового зв`язку та на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 7200,00 грн.
Заочним рішенням Основ`янського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Санфорд Капітал» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» заборгованість за основним боргом у сумі 28 751,94 грн, судовий збір у сумі 1427,76 грн, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4243,68 грн. У позовній вимозі про стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у сумі 20 113,13 грн відмовлено.
Відмовляючи у стягненні заборгованості за відсотками суд виходив з відсутності належних доказів її розміру.
На вказане судове рішення 29 січня 2026 року через систему «Електронний суд» ТОВ «Санфорд Капітал» до суду апеляційної інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просило заочне рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 суми заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 20 113,13 грн та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, вирішити питання про розподіл судових витрат.
Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріалами справи підтверджено факт укладення кредитного договору, отримання відповідачкою кредитних коштів, погодження сторонами умов щодо розміру та порядку нарахування процентів, а також наявність заборгованості за відсотками, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості та банківською випискою. Відмова у задоволенні цієї частини позовних вимог порушує принцип обов`язковості договору та не забезпечує ефективного захисту прав кредитора. У договорі, паспорті споживчого кредиту і графіку платежів зазначена процентна ставка 21,99 % річних. До 13 травня 2019 року відповідачка повертала тіло кредиту вчасно, проте з 13 травня 2019 року почала здійснювати такі платежі з порушенням встановленого графіка, а після 13 серпня 2019 року погашення кредиту не здійснювала. Тобто починаючи з 13 вересня 2019 року сума основного боргу не змінювалась і становила 28 751,94 грн. Відповідачка зобов`язана була сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно до 13 числа кожного поточного місяця з розрахунку 21,99% річних від залишку заборгованості за тілом кредиту, отже з 13 вересня 2019 року до 13 червня 2023 року (1370 днів) розрахунок процентів має бути наступним: 28 751,94 грн * 21,99% / 365* 1370 днів = 23 731,22 грн. При цьому, ТОВ «Санфорд Капітал» просило стягнути з відповідачки суму заборгованості за відсотками в розмірі 20 113,13 грн, що є навіть меншою, ніж зазначений розрахунок. Вказало, що понесло витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 8400,00 грн.
Відповідачкою відзиву на апеляційну скаргу подано не було.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ТОВ «Санфорд Капітал» на заочне рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Судом встановлено, що 13 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ «Ідея Банк» із заявою-анкетою на отримання кредиту у розмірі 30 000,00 грн (а.с. 42).
13 червня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Z06.00506.004017665, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 30 000,00 грн (п.1.1.), включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальниця зобов`язалась одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору (а.с. 46-47).
Згідно із п. 1.2. вказаного договору банк надає кредит у день підписання даного Договору строком на 60 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок Позичальника, вказаний в п. 1.14. Договору, надалі по тексту «БПР» (при видачі кредиту у готівковій формі).
Пунктом 1.3 договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 12.49% (Маржу Банку).
Відповідно до п. 1.4 договору, станом на день укладання Договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління Банку, становить 9.5%, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 21.99%.
Відповідно до п. 1.5 договору змінна частина процентної ставки дорівнює потрійному значенню UIRD (Український індекс рітейлових депозитів) (далі - індекс), за останній день попереднього місяця. Індекс використовується як база для визначення процентної ставки. Індекс переглядається та може змінюватися банком щомісячно.
Пунктом 1.6. договору передбачено, що банк може в будь-який момент за Рішенням Правління Банку визначити змінну частину процентної ставки нижчу ніж ставка, яка розрахована відповідно до п.1.5 цього договору, на основі зміни ключових ринкових показників.
Договір кредиту був підписаний позичальником власноручно. Від імені банку договір був підписаний з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та відтиску печатки банку, відтвореного за допомогою технічного пристрою.
Крім того, 13 червня 2018 року ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту з аналогічними умовами кредитування та графік щомісячних платежів (а.с. 51-52)
Також 13 червня 2018 року ОСОБА_1 уклала з ТДВ «СК «АХА Страхування життя» договір добровільного страхування життя позичальника ПАТ «Ідея Банк» шляхом підписання заяви-приєднання, страховий платіж за яким передбачено у розмірі 2602,74 грн (а.с. 41).
Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 30 000,00 грн, з яких був сплачений страховий платіж в сумі 2602,74 грн, що підтверджується копіями ордерів-розпоряджень від 13 червня 2018 року № 1 про видачу кредиту та № 2 про сплату страхового платежу (а.с. 50).
У подальшому ОСОБА_1 виконала свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами тільки частково, сплативши банку 22 407,29 грн. Останній платіж здійснено 12 серпня 2019 року, що підтверджується випискою по рахунку від 16 листопада 2023 року (а.с. 55-57).
Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №Z06.00506.004017665 від 13 червня 2018 року, сформованої первісним кредитором (АТ «Ідея Банк») станом на 16 листопада 2023 року заборгованість відповідачки становить:
- заборгованість за основним боргом в сумі 28 751,94 грн;
- заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 20 113,13 грн,
- заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями в сумі 30 923,64 грн, що разом становить 79 788,71 грн (а.с. 36).
16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» був укладений договір факторингу №16/11-23 (а.с. 28-34), за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.00506.004017665 від 13 червня 2018 року у розмірі 79 788,71 грн, що підтверджується друкованим реєстром боржників № 1 від 16 листопада 2023 року (а.с. 43-45).
На підтвердження оплати за вказаним договором факторингу надано копії платіжних інструкцій від 17 жовтня 2023 року на суму 200 000,00 грн, від 17 листопада 2023 року на суму 2 795 777,00 грн (а.с. 8).
29 грудня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» був укладений договір факторингу № 29/12-23 (а.с. 21-27), за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.00506.004017665 від 13 червня 2018 року на суму 79 788,71 грн, що підтверджується витягом з Друкованого реєстру боржників № 1(а.с. 40).
На підтвердження оплати за вказаним договором факторингу надано копії платіжних інструкцій від 29 грудня 2023 року № 13 на суму 30 000,00 грн, від 28 лютого 2024 року № 1 на суму 500 000,00 грн, від 29 лютого 2024 року № 3 на суму 1 900 000,00 грн, № 4 на суму 403 447,18 грн, № 5 на суму 100 000,00 грн (а.с. 9-11).
Заочне рішення суду оскаржується лише в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами у розмірі 20 113,13 грн.
З висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вказаної вимоги за недоведеністю колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.
Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
За умовами кредитного договору № Z06.00506.004017665 від 13 червня 2018 року строк кредитування 60 місяців, тобто до 13 червня 2023 року.
Звертаючись до суду з даним позовом ТОВ «Санфорд Капітал» просило стягнути заборгованість, зокрема, за процентами станом на 16 листопада 2023 року.
Оскільки строк кредитування за вказаним кредитним договором закінчився 13 червня 2023 року, у позивача було відсутнє право нараховувати відсотки за користування кредитом після вказаної дати.
При цьому, у матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували наявну заборгованість за відсотками, нараховану саме станом на 13 червня 2023 року.
Надана позивачем виписка по рахунку ОСОБА_1 закінчується датою 13 серпня 2019 року та не містить жодної інформації щодо порядку нарахування відсотків у подальшому.
Матеріали справи не містять виписки по рахунку відповідачки за період з 13 серпня 2019 року по 13 червня 2023 року, розрахунку заборгованості за відсотками первісного кредитора, в якому була б відображена зазначена заборгованість, підстави, час та порядок її нарахування.
Надана суду довідка-розрахунок заборгованості не відображає механізму нарахування відсотків до 13 червня 2023 року і по суті є внутрішнім документом фінансової установи, а, відтак, інформація, зазначена в ній, за відсутності первинних документів, на підставі яких її було складено, не може бути доказом наявності заборгованості за відсотками, на якій наполягає товариство.
У наданому розрахунку заборгованості зазначено лише загальний розмір заборгованості за основним боргом, відсотками і комісіями, проте такий розрахунок не відображає ні період, за який здійснювалось нарахування процентів, ні відсоткову ставку, ні залишкової суми кредиту, на яку згідно договору мають нараховуватись відсотки.
Відповідно до п. 1.4, 1.5 договору станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням правління банку, становить 9.5%, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 21.99%. Змінна частина процентної ставки дорівнює потрійному значенню UIRD (Український індекс рітейлових депозитів) за останній день попереднього місяця. Індекс переглядається та може змінюватися банком щомісячно.
Матеріали справи не містять даних щодо розміру зазначеного індексу та щомісячних рішень банку щодо зміни чи не зміни процентної ставки за договором, повідомлення про це позичальниці.
Враховуючи умови укладеного між банком та ОСОБА_1 договору щодо змінюваної процентної ставки, апеляційний суд позбавлений можливості як перевірити правильність нарахування наявної заборгованості за відсотками, так і здійснити власний розрахунок за період користування кредитом.
Наведений в апеляційній скарзі ТОВ «Санфорд Капітал» розрахунок заборгованості за відсотками із застосуванням ставки 21.99 % річних колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки, як вже зазначалось, договором була передбачена саме змінювана процентна ставка, і доказів того, який розмір ставки було застосовано банком при нарахуванні відсотків, суду не надано.
Зазначення у реєстрах прав вимоги до договорів факторингу певної суми заборгованості ОСОБА_1 також безперечно не свідчить про обґрунтованість її нарахування.
Обґрунтування наявності обставин, які є підставами позову, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень чи тверджень, що відповідає встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19), сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони.
Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем своїх вимог в частині стягнення відсотків.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, перевірені доводи сторін та дана їм належна оцінка.
Відповідно до положень статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційну скаргу ТОВ «Санфорд Капітал» необхідно залишити без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.
В іншій частині заочне рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат немає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» залишити без задоволення.
Заочне рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
В іншій частині заочне рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді О.В. Маміна 

О.Ю. Тичкова