КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
10 липня 2026 року
м. Київ
провадження № 22-ц/824/12694/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), 
суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В., 
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Подільського районного суду міста Києва у складі судді Гребенюка В. В. 
від 05 лютого 2026 року 
у цивільній справі № 758/3124/16 Подільського районного суду міста Києва
за заявою ОСОБА_1 
про відновлення втраченого судового провадження 
у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс банк» 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості,
У С Т А Н О В И В:
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 05 лютого 2026 року повернуто без розгляду заяву про відновлення втраченого провадження.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження по суті.
Зазначає, що суд першої інстанції вдався до надмірного формалізму та штучного звуження її конституційних гарантій, протиправно повернувши без розгляду заяву про відновлення втраченого судового провадження. Скаржник звертає увагу на те, що вона направляла вказану заяву до суду у паперовій формі засобами поштового зв`язку, добросовісно долучивши додатковий повний паперовий примірник з усіма додатками для заінтересованої особи - Акціонерного товариства «Сенс Банк». Наголошує, що обов`язок додавати докази самостійного надсилання копії заяви іншим учасникам справи виникає виключно у разі подання документів в електронній формі через електронний кабінет, тоді як на паперову форму подачі ця вимога не поширюється. Заявниця вказує, що при поданні заяви в паперовій формі діє імперативна норма, яка покладає обов`язок щодо надсилання копій матеріалів учасникам справи безпосередньо на орган правосуддя не пізніше наступного дня з дня їх надходження. Також апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо пропуску строків пред`явлення виконавчого документа до виконання. Вона підкреслює, що у цій справі виконавчий документ уже був пред`явлений, примусові виконавчі дії відбулися, а примусову реалізацію її майна у вигляді чотирикімнатної квартири було повністю завершено, після чого приватний виконавець 19 вересня 2019 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. Заявниця акцентує, що відновлення матеріалів справи має на меті не первинне виконання рішення, а захист її прав у чинних пов`язаних судових спорах щодо правомірності дій виконавця та використання фальсифікованого виконавчого листа, а також забезпечення права на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року. Скаржник зазначає, що разом із заявою нею було надано повний хронологічний обсяг фотокопій абсолютно всіх матеріалів справи, виготовлених 15 березня 2021 року безпосередньо у приміщенні суду, чого у сукупності з відомостями державного реєстру судових рішень є абсолютно достатньо для відновлення провадження. 
Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду не надходив.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Отже розгляд даної справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду від 05.02.2026 в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, що підтверджується звітом про доставку копії ухвали про відкриття апеляційного провадження до електронного кабінету АТ «Сенс Банк». Апелянт ОСОБА_1 повідомлена рекомендованим поштовим відправленням за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 .
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Повертаючи заяву відповідача про відновлення втраченого судового провадження без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не додано доказів її надіслання іншим учасникам справи на стадії виконання судового рішення, що суперечить вимогам частини другої статті 183 ЦПК України. Встановивши, що до матеріалів справи долучено лише додатковий паперовий примірник для заінтересованої особи, суд дійшов висновку про порушення процесуальних норм оформлення заяви. Крім цього, суд першої інстанції зазначив, що заява про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення може бути подана лише до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання відповідно до частини п`ятої статті 491 ЦПК України. Врахувавши відомості з постанови Київського апеляційного суду від 16.12.2025, суд встановив винесення приватним виконавцем 19.09.2019 постанови про закінчення виконавчого провадження щодо виконання рішення у справі № 758/3124/16-ц. Зважаючи на те, що у заяві не наводилися обставини щодо закінчення або незакінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд дійшов висновку про невідповідність заяви вимогам процесуального закону та повернув її без розгляду.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Відповідно до частини третьої статті 491 ЦПК України в редакції Закону № 3200-IX від 29.06.2023, до заяви про відновлення втраченого судового провадження додаються копії заяви відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така заява подається в електронній формі через електронний кабінет. Надання доказів самостійного надсилання копії заяви іншим учасникам справи є обов`язком заявника виключно у разі використання електронної форми через електронний кабінет. 
Оскільки ОСОБА_1 подала заяву у паперовій формі через засоби поштового зв`язку та долучила додатковий паперовий примірник для заінтересованої особи, вона повністю виконала вимоги закону, а обов`язок щодо надсилання цієї копії особі, яка бере участь у справі, не пізніше наступного дня з дня її надходження в силу частини другої статті 493 ЦПК України покладався безпосередньо на суд. 
Посилання суду першої інстанції на частину другу статті 183 цього Кодексу для повернення заяви є помилковим, оскільки спеціальна норма статті 491 Кодексу виключає поширення правил обов`язкового надання поштових квитанцій заявником на паперову форму подачі документів, а отже, суд вдався до надмірного формалізму та порушив засади передбачуваності судочинства. 
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 заяву було подано до суду в паперовій формі засобами поштового зв`язку, до якої вона долучила додатковий повний паперовий примірник для заінтересованої особи - Акціонерного товариства «Сенс Банк». За таких обставин, у силу вимог частини другої статті 493 ЦПК України, обов`язок із надіслання копії заяви особам, які беруть участь у справі, не пізніше наступного дня з дня її надходження покладався безпосередньо на суд. Застосувавши до паперової заяви положення частини другої статті 183 ЦПК України, які регулюють загальні вимоги до заяв на стадії виконання судового рішення, суд першої інстанції залишив поза увагою спеціальну норму процесуального закону та вдався до надмірного формалізму, що є неприпустимим. 
Крім того, суд першої інстанції помилково послався на положення частини п`ятої статті 491 ЦПК України щодо строків пред`явлення виконавчого документа до виконання як мотив для повернення заяви без розгляду. Процесуальний закон чітко розмежовує наслідки недотримання часових обмежень і встановлює, що закінчення вказаного строку за умови відхилення клопотання про його поновлення є підставою для відмови у відкритті провадження в силу пункту 2 частини четвертої статті 492 ЦПК України, а не підставою для повернення заяви без розгляду. 
З огляду на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала Подільського районного суду міста Києва від 05 лютого 2026 року скасуванню з підстав визначених статтею 379 ЦПК України, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369, 374, 379, 381, 383 ЦПК України суд, -
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 лютого 2026 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов