Ічнянський районний суд Чернігівської області  

Провадження№ 1-кп/733/108/26
Єдиний унікальний №733/1024/26
Вирок
Іменем України

07 серпня 2026 року м. Ічня 
Ічнянський районний суд Чернігівської області 
в складі головуючого судді – ОСОБА_1 ,
при секретарі – ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ічня кримінальне провадження ЄРДР за № 12026275550000037 від 27 травня 2026 року 
щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,  одруженої, із повною загальною середньою освітою, офіційно не працює, РНОКПП – НОМЕР_1 , раніше не судимої, 
яка обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, з угодою про примирення між потерпілою та обвинуваченою від 23 червня 2026 року
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора – ОСОБА_4 ,
обвинуваченої - ОСОБА_3 ,
потерпілої – ОСОБА_5 
ВСТАНОВИВ:
25 травня 2026 близько 22-00 год ОСОБА_3 , перебуваючи на подвір`ї господарства, що розташоване за адресою : АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, розуміючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, під час з`ясування особистих неприязних відносин у ході раптово виниклого конфлікту із потерпілою ОСОБА_5 , взявши правою рукою за волосся останню, декілька разів головою вдарила потерпілу об цегляну стіну сараю, чим заподіяла ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців верхньої та нижньої повік лівого ока, синця верхньої губи з раною слизової (як наслідок рубець після загоєння рани), синець нижньої губи, які згідно висновку судово-медичного експерта №81 від 19.06.2026 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
Своїми діями ОСОБА_3 заподіяла потерпілій ОСОБА_5 умисне легке тілесне ушкодження, тобто скоїла кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.
В ході досудового розслідування 23 червня 2026 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 укладена угода про примирення, яка містить повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 125 КК України, в якій вказано, що вона укладена за ініціативою потерпілої, добровільно, без примусу, погроз та наслідком обіцянок, обвинувачена повністю визнала свою винуватість у вчиненні нею кримінального правопорушення, з потерпілою примирилася, претензії з боку останньої відсутні. У цій угоді про примирення також вказано узгоджене потерпілою та обвинуваченою покарання за вчинення кримінального проступку за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп, а також згода сторін на його призначення та наслідки укладення і затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 просила затвердити угоду між нею та потерпілою, вказала, що наслідки укладення угоди, затвердження та невиконання угоди їй зрозумілі. 
Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просила також затвердити угоду про примирення та вказала, що претензій матеріального характеру не має.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення, зазначив, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК та КК України, узгоджена між сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України. Підстави для відмови у затвердження даної угоди відсутні.
Заслухавши сторони угоди, думку прокурора, перевіривши угоду на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства та роз`яснивши сторонам угоди про примирення наслідки її затвердження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу. За правилами ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим. Угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Суд зазначає, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вина обвинуваченої ОСОБА_3 визнається доведеною - ч. 2 ст. 125 КК України, згідно положень ч.1 ст. 477 КПК України відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. У підготовчому судовому засіданні перед ухваленням рішення про затвердження угоди про примирення судом у обвинуваченої з`ясовані питання, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, та обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала себе винуватою, зазначила, що вона цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час підготовчого судового засідання з`ясував у потерпілої ОСОБА_5 , чи цілком вона розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. 
Суд, шляхом опитування обвинуваченої та потерпілої у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч. 6 ст. 474 КПК України, переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Отже, угода про примирення, яка укладена 23 червня 2026 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 відповідає вимогам КПК України та КК України та є всі підстави для її затвердження та ухвалення вироку, так як підстав для відмови у затвердженні угоди, які передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом під час підготовчого судового засідання не встановлено.
За змістом ч. 2 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті. Частиною 5 ст. 65 КК України встановлено, що у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Аналогічне положення міститься у ч. 1 ст. 475 КПК України.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_3 раніше не судима, вину у скоєному визнала повністю, матеріальні збитки потерпілій не завдані. 
Обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої не встановлено.
За встановлених в підготовчому судовому засіданні обставинах суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, повністю доведена, суд вважає, що узгоджена сторонами угоди міра покарання штраф в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп., є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у справі не заявлявся, речові докази відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. 368, 370, 374, 376, 468-476 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 23 червня 2026 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12026275550000037 від 27 травня 2026 року за ч. 2 ст. 125 КК України.
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити їй покарання за даною статтею у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.
У разі невиконання угоди про примирення потерпіла має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених частиною 3 статтею 394 КПК України, а саме: обвинуваченою виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілою виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1