Номер провадження: 33/813/1355/26
Номер справи місцевого суду: 521/4165/26 
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В. 
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2026 року          м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Миколюка Антона Петровича на постанову Хаджибейського районного суду міста Одеси від 28 квітня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 28 квітня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Миколюк А.П. 16.06.2026 року через “Електронний суд” подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просить її скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Крім того, разом з апеляційною скаргою, було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке вмотивовано тим, що ОСОБА_1 , у судовому засіданні участі не брав, фактично про існування оскаржуваної постанови та її наслідки дізнався лише 10.06.2026 року, з відкритого виконавчого провадження. Також, в клопотанні зауважується, що до 10.06.2026 року ОСОБА_1 не мав реальної можливості реалізувати своє право на апеляційне оскарження, оскільки фактично не був обізнаний про винесення постанови, її зміст, мотиви та правові наслідки. Крім того, копія постанови ОСОБА_1 своєчасно не вручалась.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Миколюка А.П., які повідомлені належним чином і їх неявка з огляду на приписи ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду.
Крім того, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01.04.2008, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26.04.2007). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
З огляду на зазначене, враховуючи положення ч.6 ст. 294 КУпАП, у суду апеляційної інстанції відсутні перешкоди для розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до відповідальності та його захисника.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд, дійшов наступного висновку.
Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.
Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Отже, нормами діючого законодавства чітко встановлено, що строк на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, або ознайомлення з матеріалами справи, а з моменту винесення постанови.
В той же час, за правовим змістом зазначених норм КУпАП, строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений особі, яка подала апеляційну скаргу, тільки виключно у разі, коли він пропущений з поважних причин, які об`єктивно позбавляли останнього реалізувати своє законне право на оскарження судового рішення.
Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.
При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.
Реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності (п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008; п. 47 рішення у справі «Устименко проти України», від 29.10.2015).
Як вбачається з матеріалів справи, - постанова судді винесена 28.04.2026 року, а отже останнім днем строку на її апеляційне оскарження є 08.05.2026 року.
Апеляційну скаргу адвокатом Миколюк А.П. в інтересах ОСОБА_1 подано 16.06.2026 року, тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було відомо, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки останній розписався в ньому без жодних зауважень.
Також з матеріалів справи вбачається, що про розгляд справи ОСОБА_1 повідомлявся шляхом надсилання судової повістки на його адресу, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № R068076498443, в якому міститься підпис особи про отримання.
Учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися своїми процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Добросовісне користування процесуальними правами включає регулярний контроль за станом справи. Зловживання правами та недбалість не можуть бути підставою для поновлення строку.
Право на оскарження підлягає процесуальним обмеженням. Такі межі не суперечать концепції справедливості й логіці правової визначеності, що, до речі, підтверджується і практикою ЄСПЛ. Отже, обмеження доступу до перегляду набувають легітимності, коли вони спрямовані на запобігання хаосу в судовій системі, а чіткі строки оскарження є одним із таких запобіжників.
Апеляційний суд ще раз зауважує, що відлік перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.
Посилання сторони апелянтів на момент коли стало відомо про постанову, без зазначення поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не є достатньою підставою для його поновлення, адже доказів того, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості вчасно отримати копію судового рішення та вжити заходи для отримання інформації про стан розгляду справи матеріали справи не містять.
Доводи сторони апелянтів про те, що розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 , а тому він не мав реальної можливості реалізувати своє право на апеляційне оскарження, є безпідставними, оскільки розгляд справи за відсутності особи, належним чином повідомленої про судове засідання, відповідає вимогам статті 268 КУпАП та не свідчить про позбавлення її права на захист чи на апеляційне оскарження.
Апеляційний суд зауважує, що клопотання про поновлення процесуального строку не може носити формальний характер, а наведені в ньому обставини повинні доводитися заявником належними та допустимими доказами.
Разом з тим, ставлячи питання про поновлення строку, сторона апелянтів не вказує про існування об`єктивно обумовлених труднощів чи перешкод, що унеможливили або значно ускладнили ОСОБА_1 своєчасно оскаржити судове рішення без зайвих зволікань.
На будь-які інші обставини (хвороба, відрядження, стихійне лихо тощо) на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не вказується, і таких доказів під час апеляційного розгляду не надано.
Отже, апеляційна скарга подана після закінчення строку, передбаченого ст. 294 КУпАП, а відтак повертається апеляційним судом особі, яка її подала.
Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити адвокату Миколюку Антону Петровичу, який діє в інтересах особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Хаджибейського районного суду міста Одеси від 28 квітня 2026 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду   О.Ю. Карташов