ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА

справа № 753/17063/26
провадження № 2/753/14846/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в залі суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5а цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2026 року до Дарницького районного суду міста Києва через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позивач зазначає, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1567-1611 від 22.06.2025, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти, однак останній належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1567-1611 від 22.06.2025 у загальному розмірі 77 283 грн. 36 коп., з яких: 20 400 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом, 43 623 грн. 36 коп. - заборгованість за нарахованими процентами, 10 200 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України, 3 060 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії, а також судові витрати у розмірі 2 662 грн. 40 коп.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20.08.2026 справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії № 1567-1611 продукту «MiniKasa».
Договір укладено за допомогою інформаційно-комунікаційної системи кредитодавця шляхом використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором А8522. Під час укладення договору відповідач повідомив свої персональні дані, номер телефону, адресу електронної пошти та реквізити платіжної картки.
Відповідно до пунктів 4.1, 4.2, 4.6 договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 20 400,00 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів на банківський рахунок, зазначений позичальником.
Згідно з пунктом 4.14 договору строк кредитування становить 365 календарних днів із моменту перерахування кредиту, а датою повернення кредиту визначено 21 червня 2026 року. Договір містить відомості про суму кредиту, строк кредитування, порядок повернення кредиту, розмір процентних ставок, комісію, орієнтовну загальну вартість кредиту та наслідки порушення позичальником своїх зобов`язань.
Відповідач також підтвердив ознайомлення із зазначеними документами та погодився з їх умовами.
Відповідно до п.12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно з ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» кщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями ч.2 ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.  Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
За змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Надані позивачем електронний кредитний договір, правила кредитування, паспорт споживчого кредиту та відомості про використані одноразові ідентифікатори підтверджують волевиявлення відповідача на укладення договору та погодження ним істотних умов кредитування.
На виконання договору 22 червня 2025 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» перерахувало 20 400,00 грн. на платіжну картку, реквізити якої були повідомлені відповідачем.
Факт перерахування коштів підтверджується довідкою позивача та листом ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 25 лютого 2026 року №147996-1628077769-25022026, відповідно до якого платіжна операція №1628077769 від 22 червня 2025 року на суму 20 400,00 грн. виконана на картку № НОМЕР_1 із призначенням платежу: «Видача кредитних коштів за договором 1567-1611».
Таким чином, позивач виконав свій обов`язок із надання кредиту, натомість відповідач отримані кошти не повернув та передбачені договором платежі не здійснив.
Згідно з пунктом 4.10 договору проценти нараховуються на залишок неповернутої суми кредиту за кожний день користування коштами:
протягом перших 180 календарних днів - за стандартною ставкою 1,00 % на день, із можливістю застосування промо-ставки 0,50 %; починаючи зі 181-го календарного дня - за ставкою 0,74 % на день.
Пунктом 4.11 договору передбачено одноразову комісію за видачу кредиту в розмірі 15 % від суми кредиту, що становить 3 060,00 грн. Розмір цієї комісії визначений безпосередньо у договорі та включений до загальних витрат за споживчим кредитом, з якими відповідач погодився під час укладення договору.
Згідно з розрахунком позивача проценти за користування кредитом нараховані: за перші 30 днів за ставкою 0,50 % на день - 3 060,00 грн.; за наступні 150 днів за ставкою 1,00 % на день - 30 600,00 грн.; за наступні 66 днів за ставкою 0,74 % на день - 9 963,36 грн. Загальна сума договірних процентів становить 43 623,36 грн. Розрахунок відповідає визначеним договором ставкам і періодам їх застосування. Контррозрахунку або доказів сплати кредиту відповідач суду не надав.
Позивач також направив відповідачу вимогу від 05 березня 2026 року про дострокове повернення кредиту. Направлення вимоги за зазначеною відповідачем адресою підтверджується списком згрупованих рекомендованих поштових відправлень від 13 березня 2026 року, в якому зазначено відправлення № R067119336500.
Станом на час вирішення справи визначений пунктом 4.14 договору кінцевий строк повернення кредиту настав, однак доказів виконання відповідачем грошового зобов`язання матеріали справи не містять.
Отже, вимоги про стягнення 20 400,00 грн. основного боргу, 43 623,36 грн. договірних процентів і 3 060,00 грн. комісії підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню.
Разом із тим позивач просить стягнути 10 200,00 грн. процентів річних на підставі статті 625 ЦК України, нарахованих за прострочення виконання зобов`язання з 22 липня до 15 серпня 2025 року.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Воєнний стан діяв протягом усього періоду, за який позивач нарахував зазначені проценти. Ця норма має імперативний характер, а тому сторони не можуть відступити від неї шляхом установлення в договорі іншого розміру процентів річних. 
Отже, правові підстави для стягнення 10 200,00 грн. процентів річних за статтею 625 ЦК України відсутні, тому в цій частині позову необхідно відмовити.
Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню, становить: 20 400,00 грн. + 43 623,36 грн. + 3 060,00 грн. = 67 083,36 грн.
Позов задовольняється в розмірі 86,8018 % від заявлених вимог. Тому відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню 2 311,01 грн судового збору.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, статтями 205, 207, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 639, 1048, 1050, 1054 ЦК України, статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 38548598, заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1567-1611 від 22 червня 2025 року в розмірі 67 083,36 грн. (шістдесят сім тисяч вісімдесят три гривні 36 копійок), з яких: 20 400,00 грн. - заборгованість за кредитом; 43 623,36 грн. - заборгованість за договірними процентами; 3 060,00 грн. - заборгованість за комісією за видачу кредиту, судовий збір у розмірі 2 311,01 грн.
У задоволенні вимоги про стягнення 10 200,00 грн. процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 14.09.2026

 Суддя: Комаревцева Л.В.