РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
м. Вінниця
10 липня 2026 р.  Справа № 120/16034/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкській та Кіровоградській областях про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкській та Кіровоградській областях.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо зменшення відсоткового розміру надбавки за особливості проходження служби та премії в оновленій довідці про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023.
Ухвалою від 24.11.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.
04.12.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII від 09.04.1992 року.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду по справі №120/15663/24 зобов`язано Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704 із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, а також зазначенням інших щомісячних видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2023.
На виконання даного судового рішення відповідачем виготовлено довідку №279 від 18.09.2025 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023.
Зі змісту вказаної довідки судом встановлено, що складові грошового забезпечення позивача було визначено у таких розмірах:
- посадовий оклад 7730,00 грн;
- оклад за військовим званням 1940,00 грн;
- надбавка за вислугу років 45% 4351,50 грн;
- надбавка за особливості проходження служби 1% 140,22 грн;
- премія 10% 773,00 грн.
Загальна сума грошового забезпечення склала 14934,72 грн.
Не погодившись із визначеними у вказаній довідці заниженими відсотковими розмірами надбавки за особливості проходження служби (1%) та премії (10%), позивач звернувся до адміністративного суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із такого.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Згідно зі статтею 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ). Цей Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення.
Відповідно до частини 4 статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Частиною 2 статті 51 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.
Кабінет Міністрів України постановою від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704), яка набрала чинності 01.03.2018, затвердив тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схему тарифних коефіцієнтів за військовим званням, а також визначив порядок виплати додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до підпункту 1 пункту 5 Постанови № 704, Кабінет Міністрів України делегував керівникам державних органів (у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання) право установлювати надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.
Водночас, підпунктом 2 пункту 5 Постанови № 704 передбачено право здійснювати преміювання військовослужбовців відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів.
Механізм реалізації цього права закріплений у Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260).
Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу VI Порядку № 260, військовослужбовцям щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків, при цьому розмір щомісячної надбавки встановлює Міністр оборони України.
Згідно з пунктами 1, 2 Розділу XVI Порядку № 260, розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, також встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців.
Так, 01.02.2023 з метою виконання завдань Президента України та Кабінету Міністрів України, направлених на забезпечення належного соціального захисту військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, організації виконання Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" і забезпечення виконання поставлених перед Міністерством оборони України завдань щодо своєчасної виплати військовослужбовцям і працівникам належних видів грошового забезпечення та заробітної плати та нагородження особового складу, керуючись вимогами пункту 17 розділу І Порядку № 260 Міністр оборони України видав Окреме доручення № 2683/з, яким відповідним керівникам, зокрема Збройних Сил України, доручено в 2023 році встановити, зокрема, іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців Сил спеціальних операцій Збройних Сил України): надбавку за особливості проходження служби в мінімальному розмірі - 65 % посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років; щомісячну премію: з 01.01.2023 - у розмірах згідно з Додатком 1 до цього доручення; з 01.02.2023 - у розмірах згідно з Додатком 2 до цього доручення.
Положеннями розділу І Додатку 1 та розділу І Додатку 2 до вказаного доручення військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом (призовом) на посадах рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу (крім військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом (призовом) у військових частинах, підпорядкованих Командуванню Сил спеціальних операцій, Командуванню Десантно-штурмових військ, Командуванню морської піхоти Військово-Морських Сил, в екіпажах надводних кораблів (суден, катерів), які перебувають у строю (в ремонті), в управліннях груп, ланок, загонів, дивізіонів, бригад та центрів, до складу яких входять кораблі, морські судна, самохідні рейдові судна або катери, які постійно розміщені на кораблях (суднах, катерах) та у військових частинах встановлено розміри щомісячної премії за відповідними тарифними розрядами в залежності від вислуги років відповідно з 1 січня 2023 року та з 1 лютого 2023 року в мінімальному розмірі від 140 % до 352 % посадового окладу (додаток 1 до доручення), в мінімальному розмірі від 390 % до 650 % посадового окладу (додаток 2 до доручення) на 2023 рік.
Положеннями пункту 4 Додатку 3 передбачено, що військовослужбовцям, які проходять службу на посадах льотного складу, мають допуск до виконання польотів та в минулому році виконували польоти у складі екіпажу літаків, вертольотів, виплачувати:
надбавку за особливості проходження служби в розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років;
щомісячну премію в розмірі:
1) з 01.01.2023 - в розмірі 400 % посадового, з 01.02.2023 - в розмірі 780 % посадового окладу - військовослужбовцям офіцерського складу льотного екіпажу повітряних суден військових частин (крім органів військового управління, військових навчальних закладів та наукових установ);
2) з 01.01.2023 - в розмірі 290 % посадового, з 01.02.2023 - в розмірі 650 % посадового окладу - іншим військовослужбовцям льотного складу.
Військовослужбовцям, які в минулому році не здійснювали польотів, виплати в зазначених розмірах здійснювати з дня початку польотів у поточному році.
Військовослужбовцям, яких усунуто від льотної роботи за медичними показаннями з винесенням льотно-лікарською комісією постанови про непридатність до льотної роботи, вказані виплати у збільшених розмірах припиняти, про що оголошувати в наказі командира (начальника) військової частини (установи, закладу). Виплату їм надбавки за особливості проходження служби та премії здійснювати на загальних підставах.
Отже, право визначати конкретний відсотковий розмір цих додаткових виплат у поточному році делеговано Міністру оборони України, який приймає відповідні організаційно-розпорядчі рішення виключно виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого у Державному бюджеті на відповідний рік.
Суд зазначає, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, згідно з частиною 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ, є виключно рішення Кабінету Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення діючих військовослужбовців або про введення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій.
Оцінюючи доводи позивача щодо необхідності безумовного застосування при оформленні довідки відсоткових показників додаткових видів грошового забезпечення (зокрема премії на рівні 100% та надбавки за особливості проходження служби 50%), визначених телеграмами та дорученнями Міністра оборони України на 2023 рік, суд зазначає таке.
У період з 2018 по 2023 роки Міністерству оборони України виділялися бюджетні асигнування для виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, виходячи з розрахунку посадових окладів, визначених на базі прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 (1762,00 грн).
Оскільки базові посадові оклади діючих військовослужбовців у цей період Урядом нормативно не підвищувались, Міністр оборони України щороку видавав телеграми (окремі доручення), якими встановлював високі відсотки премій та надбавок з метою компенсації «заморожених» окладів та забезпечення належного загального рівня доходів військовослужбовців. Тобто, ці високі відсоткові ставки були математично розраховані та застосовувалися Міністерством оборони України виключно до «старої» бази окладів (2018 року) в межах затвердженого фонду оплати праці.
Звертаючись до суду з даним позовом позивач, як особа, яка за рішенням суду вже отримала право на обчислення базових окладів із нового, значно вищого прожиткового мінімуму станом на 01.01.2023 (2684,00 грн), вимагає перенести на цю нову розрахункову базу ще й ті високі відсотки премій та надбавок, які застосовувалися діючим військовослужбовцям до бази 1762,00 грн.
Вирішуючи вказане питання, суд враховує актуальну на час розгляду даної справи обов`язкову для застосування правову позицію судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладену в постанові від 17 лютого 2026 року у справі № 520/5814/24.
У зазначеній постанові Верховний Суд розмежував правову природу встановлення базової розрахункової величини (прожиткового мінімуму) на рівні закону та правову природу встановлення відсоткових надбавок і премій відомчими телеграмами Міністра оборони.
Верховний Суд чітко наголосив, що телеграми та окремі доручення Міністра оборони України щодо встановлення надбавки за особливості проходження служби та щомісячної премії у відповідних відсотках на поточний рік є відомчими, внутрішніми документами, які носять тимчасовий характер, не містять нормативно-правових приписів та не породжують будь-яких правових підстав для проведення перерахунку пенсій.
Як зазначено у пунктах 69-72 постанови Верховного Суду від 17.02.2026 у справі №520/5814/24: «Вказаний документ Міністра оборони України не є рішенням Кабінету Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення або про введення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій, із прийняттям якого пов`язаний обов`язок відповідача оформити нову довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. (...) Встановлені зазначеними наказами премії не можуть стосуватися колишніх військовослужбовців».
Суд акцентує увагу на тому, що застосування високих відсоткових показників (встановлених Міністром оборони України телеграмами для діючих військовослужбовців виходячи з фінансових можливостей бюджету на базі окладів 2018 року) до нових (збільшених) розмірів посадових окладів пенсіонерів, розрахованих із прожиткового мінімуму 2023 року, призводить до формування штучного, гіпотетичного розміру грошового забезпечення. Такий сукупний розмір грошового забезпечення фактично ніколи не встановлювався Кабінетом Міністрів України та ніколи не виплачувався жодному діючому військовослужбовцю.
Такий підхід прямо порушує принцип рівності та саму правову суть інституту перерахунку пенсії, яка полягає виключно у приведенні розміру пенсії колишнього військовослужбовця у відповідність до реального грошового забезпечення діючих військовослужбовців, а не у створенні для пенсіонерів кращих умов фінансового забезпечення порівняно з тими особами, які несуть службу на даний час.
Оскільки Кабінет Міністрів України не приймав нормативно-правових рішень про одночасне збільшення і базової розрахункової величини (до рівня 2023 року), і відсотків додаткових видів грошового забезпечення (до рівнів 100% та 50%), вимоги позивача про поєднання цих двох несумісних показників в одній довідці позбавлені правового підґрунтя.
Таким чином, суд констатує, що відповідач, складаючи спірну довідку з розрахунковою базою у розмірі 2684,00 грн, діяв правомірно та в межах повноважень. Обчислення розмірів надбавки за особливості проходження служби та премії здійснено відповідачем у межах гарантованих Постановою КМУ № 704 значень (зокрема, премії не менше 10%), оскільки законні підстави для механічного перенесення високих відсотків із тимчасових відомчих телеграм Міноборони на нову розрахункову базу відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивач не довела протиправності дій відповідача при складанні оскаржуваної довідки, тоді як відповідач належними доказами та посиланнями на сталу практику Верховного Суду підтвердив правомірність своєї позиції.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо оформлення довідки у зазначених у ній розмірах є законними, обґрунтованими та такими, що повністю відповідають вимогам чинного законодавства. Порушень майнових прав позивача у межах спірних правовідносин судом не встановлено, у зв`язку з чим позовні вимоги визнаються необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу приписів частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову належить відмовити.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, позивач немає права на відшкодування понесених у цій справі судових витрат.
Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити. 

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.
Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
Відповідач: Регіональний сервісний центр ГЦС МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській області (вул. Ботанічна, 24, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 45400935)

Рішення суду сформовано 10.07.2026.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна