Справа № 595/593/26
Провадження № 2/595/429/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2026 
м.Бучач
Бучацький районний суд Тернопільської області
В складі: головуючого судді Содомори Р.О.,
при секретарі: Присташ П.Р.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Бучацького районного суду Тернопільської області із позовною заявою про зменшення розміру аліментів. 
В обґрунтування позову вказує, що відповідно до судового наказу Бучацького районного суду Тернопільської області в справі №595/1814/25 від 26.12.2025 з нього стягуються аліменти на користь відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 22 грудня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. До прийняття цього рішення джерелом його доходу, через стан здоров`я, були періодичні, нерегулярні заробітки в м. Бучач та Бучацькій територіальній громаді. Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 28.01.2026 шлюб між сторонами розірвано. Зазначає, що на даний час стан його здоров`я погіршується, він не має змоги десь стабільно працювати, так як потребує частого лікування, на яке необхідні певні кошти. Так, загальний стан його здоров`я є вкрай негативним: постійні головні болі, запаморочення, похитування при ході, порушення пам`яті, постійна тривога, порушення сну, зниження слуху зліва, болі в попереку, слабкість, затерпання в ногах. Наслідком є перенесення відкритої черепно-мозкової травми (21.07.24 p.), забою головного мозку, вогнищ геморпгічної контузії лівої лобної частки, малого субдурального крововиливу міжпівкульно по намету мозочка, малого епідурального крововиливу ЗЧЯ, перелому склепіння та основи черепа з стійким цефалагічним синдромом, вестибулярними пароксизмами, неврологічною мікросимптоматикою, лівобічною після травматичною сенсоневральною приглухуватістю IV ст. (глухотою), органічним емоційно-лабільним (астенічним) розладом із легким когнітивним зниженням, змінами на МРТ г/мозку
вогнища енцефаломаляційних змін в лобних частках, незначні зміни півкуль головного
мозку) Післятравматична (дренування гострого епідурального крововиливу на рівні 43-S3)
люмбалгія з стійким помірно-вираженим больовим синдромом. Зазначає, що він втратив можливість заробітку, не являється спеціалістом у якісь галузі, чи висококваліфікованим робітником, через що, ніхто не потребує його послуг. Позивач визнає, що зобов`язаний платити аліменти на утримання дитини, однак через незадовільний матеріальний стан, не має можливості платити аліменти в тій сумі, в якій платив раніше. Зазначає, що він не має стабільного джерела доходу, не являється приватним підприємцем чи самозайнятою особою, відповідно не має доходів від підприємницької діяльності. Посилається на те, що у нього немає банківських вкладів, також він не володіє на правах приватної власності жодною нерухомістю, транспортними засобами чи будь-яким іншим майном. На підставі наведеного просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за судовим наказом Бучацького районного суду Тернопільської області по справі №1814/25 з 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 22.12.2025 і до досягнення дитиною повноліття, на 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня подачі позовної заяви та досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 травня 2026 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить суд розглядати справу у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоч належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала.
За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву, а також зважаючи на відсутність заперечень зі сторони позивача щодо заочного вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини.
26 грудня 2025 року у справі №595/1814/25 видано судовий наказ про стягнення з боржника  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 22 грудня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Згідно із долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП №79959775, станом на 15.04.2026 заборгованість ОСОБА_1 становить 8528 грн.
На підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач вказує на те, що з моменту видачі судового наказу у нього значно погіршився стан здоров`я, у зв`язку із перенесення відкритої черепно-мозкової травми 21.07.2024, а відповідно і погіршився майновий стан, оскільки він не має стабільного заробітку та додає до позову підтверджуючі документи.
Зокрема, як вбачається із виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №621 ОСОБА_1 в період з 03.02.2022 по 16.02.2022 перебував на стаціонарному лікуванні, діагноз: Закритий перелом н/3 лівої в/гомілкової кістки. Закритий перелом в/3 лівої гомілкової кістки із зміщенням відламків. (операція - 11.02.2022). Метаболічна кардіоміопатія.
Як вбачається із виписки із медичної картки стаціонарного хворого №4905 ОСОБА_1 22.07.2024 поступив у КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», діагноз: стан після перенесеної відкритої черепно-мозкової травми (21.07.24), забою головного мозку, вогнищ геморагічної контузії лівої лобної частки, малого субдурального крововиливу міжспівкульно по намету мозочка, малого епідурального крововиливу ЗЧЯ, перелому склепіння та основи черепа зі стійким помірно-вираженим цефалгічним синдромом, з вести було-атактичним синдромом, з лівобічною сенсо-невральною глухотою, з органічним емоційно-лабільним (астенічним) розладом із легким когнітивним зниженням, змінами на МРТ головного мозку. Післятравматична (дренування гострого епідурального крововиливу на рівні L4-S3) люмбалгія зі стійким помірно-вираженим больовим синдромом. Дата виписки - 09.08.2024.
Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №14852 ОСОБА_1 в період з 14.10.2024 по 21.10.2024 перебував у стаціонарі, діагноз: відновний період перенесеної відкритої черепно-мозкової травми (21.07.24), забою головного мозку, вогнищ геморагічної контузії лівої лобної частки, малого субдурального крововиливу міжспівкульно по намету мозочка, малого епідурального крововиливу ЗЧЯ, перелому склепіння та основи черепа з цефалгічним синдромом, вестибулярними пароксизмами, неврологічною мікросимптоматикою, лівобічною післятравматичною сенсоневральною глухотою, органічним емоційно-лабільним (астенічним) розладом із легким когнітивним зниженням, змінами на МРТ г/мозку. Післятравматична (дренування гострого епідурального крововиливу на рівні L3-S3) люмбалгія з легким больовим синдромом.
Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №3705 ОСОБА_1 в період з 05.12.2024 по 11.12.2024 перебував у стаціонарі, діагноз: стан після перенесеної відкритої черепно-мозкової травми (21.07.24), забою головного мозку, вогнищ геморагічної контузії лівої лобної частки, малого субдурального крововиливу міжспівкульно по намету мозочка, малого епідурального крововиливу ЗЧЯ, перелому склепіння та основи черепа зі стійким помірно-вираженим цефалгічним синдромом, з вестибуло-атактичним синдромом, з лівобічною сенсо-невральною глухотою, з органічним емоційно-лабільним (астенічним) розладом із легким когнітивним зниженням, змінами на МРТ головного мозку. Післятравматична (дренування гострого епідурального крововиливу на рівні L4-S3) люмбалгія зі стійким помірно-вираженим больовим синдромом.
До позовної заяви також долучено висновок магнітно-резонансної томографії поперекового відділу хребта ОСОБА_1 від 05.08.2024, консультативний висновок спеціаліста від 30.09.2024, виписку із медичної карти стаціонарного хворого №2629 про перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 з 05.09.2024 по 13.09.2024, магнітно-резонансної томографії головного мозку ОСОБА_1 від 20.06.2025, МРТ ОСОБА_1 від 20.06.2025.
Також, згідно витягу із медичної карти стаціонарного хворого №8472 ОСОБА_1 в період з 17.06.2025 по 25.06.2025 перебував у стаціонарі, діагноз: наслідки перенесеної відкритої черепно-мозкової травми (21.07.24), забою головного мозку, вогнищ геморагічної контузії лівої лобної частки, малого субдурального крововиливу міжспівкульно по намету мозочка, малого епідурального крововиливу ЗЧЯ, перелому склепіння та основи черепа зі стійким цефалгічним синдромом, вестибулярними пароксизмами, неврологічною мікросимптоматикою, лівобічною післятравматичною сенсоневральною приглухуватістю ІV ст. (глухотою), органічним емоційно-лабільним (астенічним) розладом із легким когнітивним зниженням, змінами на МРТ г/мозку (вогнища енцефаломаляційних змін в лобних частках, незначні атрофічні зміни півкуль головного мозку). Післятравматична (дренування гострого епідурального крововиливу на рівні L3-S3) люмбалгія з нерізко-вираженим больовим синдромом.
Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно дост. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення.
Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.
Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ч.ч. 1,2,4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, заперечень щодо зменшення розміру аліментів не надала.
Аналізуючи надані позивачем докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено підстави для зменшення розміру аліментів.
На це вказує той факт, що позивач 21.07.2024 отримав травму, внаслідок чого стан його здоров`я значно погіршився, що впливає на його матеріальний стан, зокрема на можливість працювати та спричиняє несення ним додаткових витрат у зв`язку із лікуванням.
Даних про речові права на нерухоме майно зареєстроване за позивачем матеріали справи не містять.
Крім того, частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Таким чином, вирішуючи питання щодо зменшення розміру аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, беззаперечну позицію Верховного Суду з цього питання, з урахування того, що мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, та вважає, що позивачем доведений факт зміни його стану здоров`я та матеріального становища, що може бути беззаперечною підставою для зменшення розміру аліментів, необхідно дійти висновку, що визначений раніше розмір аліментів на дитину підлягає зміні, а тому є підстави для його зменшення.
Крім того, позивача просить стягувати аліменти в новому розмірі з дня подання позовної заяви до суду. З приводу цього, суд зазначає наступне.
Згідно статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Пунктом 23 постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили.
Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265,279, 280-282, ст.180, 182 Сімейного кодексу України, суд, 

УХВАЛИВ: 

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково. 
Зменшити розмір аліментів, що стягуються за судовим наказом Бучацького районного суду Тернопільської області №595/1814/25 від 26 грудня 2025 року на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів,але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Бучацьким районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленомуЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 

Суддя:	  	Р.  О.  Содомора