Справа № 131/747/26 
Провадження №11-кп/801/737/2026 
Категорія: 23 
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1 
Доповідач: ОСОБА_2 

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2026 року | м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
та учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника – адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань  04.03.2026 за № 12026020250000052,

за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні – прокурора Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_10 на вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 26.05.2026, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Артемівськ Донецької області, жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, із середньою базовою освітою, непрацюючу, раніше не судиму, 
-визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,-

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 26.05.2026 затверджено угоду про примирення, укладену 14.05.2026 між обвинуваченою ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_9 по кримінальному провадженні № 12026020250000052 від 04.03.2026.
ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено їй узгоджене сторонами покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 10108 (десять тисяч сто вісім) гривень, 56 копійок.
Судом установлено, що ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства по відношенню до своєї матері ОСОБА_9 , діючи в порушення вимог ст. 28, 29 Конституції України, згідно з якими кожен має право на повагу до його гідності та особисту недоторканість, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно систематично вчиняє психологічне та фізичне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_9 , яка відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є особою, на яку поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству. 
Так, 04.07.2025 близько 16:30 год ОСОБА_7 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , в стані алкогольного сп`яніння вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_9 , що виразилось у висловлюванні в її адресу нецензурними та образливими словами, приниженні її гідності, внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Неправомірні дії ОСОБА_7 припинено працівниками поліції та складено відносно неї протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Відповідно до постанови Іллінецького районного суду Вінницької області № 131/1088/25 від 28.07.2025 ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 (триста сорок) гривень. 
Також, 22.08.2025 ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою в АДРЕСА_1 , висловлювалась нецензурною лайкою, словесно погрожувала ОСОБА_9 , чим спричинила домашнє насильство. Неправомірні дії ОСОБА_7 припинено працівниками поліції та складено відносно неї протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. Відповідно до постанови Іллінецького районного суду Вінницької області № 131/1423/25 від 04.09.2025 ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень. 
В подальшому, ОСОБА_7 , 24.08.2025 близько 12:30 год, знаходячись в селі Іллінецьке по вулиці Болюхівська, 5, в стані алкогольного сп`яніння висловлювалась словами нецензурної лайки відносно матері ОСОБА_9 , внаслідок чого останній завдана шкода психологічному здоров`ю, чим спричинила вчинення домашнього насильства психологічного характеру. Неправомірні дії ОСОБА_7 припинено працівниками поліції та складено відносно неї протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, за яке, відповідно до постанови Іллінецького районного суду Вінницької області по справі № 131/1392/25 від 29.09.2025, її визнано винною та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень. 
Крім цього, ОСОБА_7 , 21.11.2025 о 12:00 год, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння висловлювалась нецензурною лайкою та висловлювала словесні погрози відносно своєї матері ОСОБА_9 , чим завдала шкоду її психологічному здоров`ю та вчинила домашнє насильство психологічного характеру. Неправомірні дії ОСОБА_7 припинено працівниками поліції та складено відносно неї протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, за яке постановою Іллінецького районного суду Вінницької області по справі № 131/1931/25 від 08.01.2026 її визнано винною та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 190,00 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень. 
Після цього, 22.11.2025 близько 12:00 год, ОСОБА_7 , знаходячись на території домогосподарства по АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння висловлювалась нецензурною лайкою та висловлювала словесні погрози відносно своєї матері ОСОБА_9 , чим завдала шкоду психологічному здоров`ю останньої та вчинила домашнє насильство психологічного характеру. Неправомірні дії ОСОБА_7 припинено працівниками поліції та складено відносно неї протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, за яке постановою Іллінецького районного суду Вінницької області по справі № 131/1949/25 від 12.12.2025 її визнано винною та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 190,00 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень. 
З урахуванням зазначеного, ОСОБА_7 на підставі наказу МВС № 650 від 21.08.2017 «Про затвердження Інструкції з організації діяльності дільничних офіцерів поліції та поліцейських офіцерів громад», відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», з 04.07.2025 перебуває на превентивному обліку у відділенні поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, як сімейний кривдник. Однак, будучи особою, яку раніше неодноразово притягували до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, ОСОБА_7 на шлях виправлення не стала та продовжувала протиправні дії відносно своєї матері ОСОБА_9 . Так, 26.02.2026 близько 17:00 год, ОСОБА_7 , діючи систематично, умисно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння безпричинно, цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, доводячи свої злочинні наміри до кінця, знаходячись за місцем проживання своєї матері, а саме на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , під час словесної суперечки, в черговий раз вчинила відносно своєї матері ОСОБА_9 насильницькі дії, які виражались у словесних образах та завдаванням одного удару металевою палицею по голові ОСОБА_9 , чим спричинила їй фізичний біль та завдала фізичного тиску, приниження її честі та гідності, емоційної невпевненості, нездатності захистити себе та викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку.
Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного насильства щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

02.06.2026 Іллінецьким районним судом Вінницької області була постановлена ухвала про виправлення описки у вироку Іллінецького районного суду Вінницької області від 26.05.2026 у кримінальному провадженні № 12026020250000052 від 04.03.2026 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.
Мотивувальна частина вироку, в абзаці після речення: «Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_7 за ст. 126-1 КК України у виді 200 годин громадських робіт.», доповнена реченням: «Крім того, сторони погодили на підставі ст. 91-1 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки та заборони у виді обмежувального заходу, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме: направлення для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк два місяці з моменту набрання вироком законної сили.»
Резолютивна частина вироку, в абзаці після речення: «Визнати ОСОБА_7 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.», доповнена реченням: «На підставі ст. 91-1 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки та заборони у виді обмежувального заходу, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме: направлення для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк два місяці з моменту набрання вироком законної сили.»

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор у кримінальному провадженні – прокурор Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_10 , не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченої та доведеність її винуватості, ставить питання про скасування вироку Іллінецького районного суду Вінницької області від 26.05.2026 в частині призначення ОСОБА_7 покарання через неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність.
Просить ухвалити новий вирок, яким визнати  ОСОБА_7 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити їй покарання у виді 200 годин громадських робіт. 
На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до обвинуваченої ОСОБА_7 обмежувальний захід, поклавши на неї обов`язок пройти програму для кривдників на строк 2 (два) місяці. 
У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що в угоді про примирення однією з істотних її умов було передбачено, що на підставі ст. 91-1 КК України необхідно покласти на обвинувачену ОСОБА_7 обов`язки та заборони у виді обмежувального заходу, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме: направлення для проходження програми для кривдників, передбаченої законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк два місяці.
Однак, відповідно до вироку суду першої інстанції, яким затверджено угоду про примирення між обвинуваченою та потерпілою, ОСОБА_7 засуджено за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, без застосування будь-яких обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України.

Позиції учасників провадження

Прокурор ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні з підстав, викладених у ній, яку просила задовольнити у повному об`ємі.
Обвинувачена  ОСОБА_7 та її захисник – адвокат  ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили вирок місцевого суду залишити без змін. 
Потерпіла ОСОБА_9 також заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора. 

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.
Доводи ж апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність апеляційний суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.
14.05.2026 між обвинуваченою ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_9 по кримінальному провадженні № 12026020250000052 від 04.03.2026 було укладено угоду про примирення. 
Зі змісту цієї угоди вбачається, що однією з істотних її умов було передбачено, що на підставі ст. 91-1 КК України необхідно покласти на обвинувачену ОСОБА_7 обов`язки та заборони у виді обмежувального заходу, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме: направлення для проходження програми для кривдників, передбаченої законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк два місяці.
Однак, відповідно до вироку суду першої інстанції, яким затверджено угоду про примирення піж обвинуваченою та потерпілою,  ОСОБА_7 засуджено за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, без застосування будь яких обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України.
Зокрема, суд не призначив обвинуваченій обмежувальний захід у вигляді покладення на обвинувачену ОСОБА_7 обов`язку та заборони у виді обмежувального заходу, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме: направлення для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк два місяці, що було істотною умовою затвердження письмової угоди про примирення між обвинуваченою та потерпілою.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, тоді як суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт, не розглянув питання про застосування обмежувальних заходів, передбачених кримінальним законом, та зазначених в угоді про примирення.
Законодавство України у сфері протидії домашньому насильству, прийняте на виконання положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульської конвенції), передбачає можливість застосування до осіб, які вчинили домашнє насильство, спеціальних обмежувальних заходів, зокрема направлення для проходження програми для кривдників.
Відповідно до ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілої особи суд може одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, застосувати до засудженого один або декілька обмежувальних заходів, однак суд першої інстанції цього питання фактично не вирішив, чим залишив без належного правового захисту потерпілу.
Крім того, незастосування обмежувального заходу, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, та прописаного в угоді про примирення, суд першої інстанції нічим не необгрунтував та не мотивував своє рішення.
В той же час, застосування такого заходу могло б запобігти подальшій протиправній поведінці обвинуваченої та забезпечити безпеку потерпілої від повторного вчинення домашнього насильства.
За таких обставин, враховуючи встановлені порушення вимог кримінального закону, які полягають у незастосуванні судом першої інстанції положень ст. 91-1 КК України, що підлягали застосуванню з огляду на характер кримінального правопорушення та встановлені фактичні обставини провадження, а також угоду про примирення, має місце неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України.
Таке порушення, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення в частині призначення покарання, оскільки незастосування обмежувального заходу, спрямованого на запобігання повторному вчиненню домашнього насильства та забезпечення належного захисту потерпілої особи, свідчить про неповне застосування кримінально-правових наслідків, передбачених законом.
Вищезазначені порушення, які було допущено судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку, можуть бути усунені лише шляхом ухвалення нового вироку, оскільки в певній мірі погіршують становище обвинуваченої ОСОБА_7 .
З огляду на викладене, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення покарання, оскільки судом допущено порушення вимог ст. 91-1 КК України, яке перешкодило ухвалити законний та обґрунтований вирок, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з ухваленням у цій частині нового судового рішення, яким до обвинуваченої підлягає застосуванню обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, із визначенням строку його застосування відповідно до вимог ч. 3 ст. 91-1 КК України та угоди про примирення, а саме 2 місяці.
Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду вважає необхідним наголосити на тому, що відповідно до вимог ст. 409 КПК України, питання щодо неправильного застосування норм кримінального закону та призначення покарання, допущеного судом першої інстанції, віднесено до компетенції суду апеляційної інстанції і не є опискою, яку місцевий суд може виправити самостійно. 
Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні – прокурора Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_10 – задовольнити.
Вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 26.05.2026 стосовно ОСОБА_7 за ст. 126-1 КК України в частині призначення покарання – скасувати та ухвали у цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, у виді 200 годин громадських робіт. 
На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до обвинуваченої ОСОБА_7 обмежувальний захід, поклавши на неї обов`язок пройти програму для кривдників, передбачену законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк 2 (два) місяці. 
У решті оскаржуваний вирок суду першої інстанції залишити без змін. 
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2    ОСОБА_3    ОСОБА_4